Справа № 180/1094/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 вересня 2016 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої-судді - ОСОБА_1
при секретарі - ГАНОЧЕНКО Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Марганці цивільну справу за позовної заяви
Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до ОСОБА_2, з участю третьої особи Кіровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,
ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 з участю третьої особи Кіровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.
В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2014 року, ухваленого по справі № 180/85/14-ц, стягнуто солідарно з ДП «Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 200.000 грн., з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 2.550 грн. моральної шкоди. Рішення набрало законної сили 01 квітня 2014 року. Постановою старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 07 травня 2014 року ВП № 43174198 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/180/371/2014, виданого 24 квітня 2014 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області про стягнення з Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 200.000 грн. та надано строк для добровільного виконання виконавчого листа до 13 травня 2014 року, а 13 травня 2014 року на виконання рішення суду, та у встановлений державним виконавцем строк, ДП «Придніпровська залізниця» здійснило сплату боргу у розмірі 200.000 грн., із яких: 166.243 грн. 60 коп. перераховано на платіжну картку ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 1350 від 13 травня 2014 року та 33.756 грн. 40 коп. залізницею перераховано прибутковий податок із суми моральної шкоди на розрахунковий рахунок відповідної податкової інспекції за місцем проживання відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 1351 від 13 травня 2014 року. В наступному, після винесення державним виконавцем постанови від 13 травня 2014 року про зупинення виконавчого провадження, залізниця звернулась до суду за розясненням рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2014 року з питань порядку оподаткування суми моральної шкодив розмірі 200.000 грн., яка в рішенні суду зазначена без урахування утримання податку та інших обовязкових платежів. Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2014 року по справі № 180/85/14-ц надано розяснення вказаного рішення від 04 лютого 2014 року та розяснено, що вказана сума стягнута без утримання податку й інших обовязкових платежів та що справлення та сплата податку з громадян є обовязком боржника та стягувача, тому вирішення питання про утримання податку потрібно вирішувати на підставі вимог чинного законодавства. В свою чергу, питання щодо оподаткування доходів фізичних осіб, в тому числі, сум відшкодування матеріальної або не матеріальної (моральної) шкоди регулюється розділом ІV Податкового Кодексу України,чітко визначено доходи, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та доходи, що не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. Відтак, залізниця виступила податковим агентом, на якого відповідно до вищезазначених положень податкового законодавства покладено обовязок перерахування сум податку на доходи фізичних осіб, від імені та за рахунок ОСОБА_2 з доходу, отриманого нею у вигляді моральної шкоди на підставі рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2014 року.
05 листопада 2014 року державним виконавцем Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ винесено постанову ВП № 43174198 про поновлення виконавчого провадження та 06 листопада 2016 року постанову про стягнення виконавчого збору, в якій, в подальшому, 14 листопада 2014 року було виправлено допущену описку, стягнуто з боржника (залізниці) виконавчий збір у розмірі 3.375 грн. 64 коп., в звязку з тим, що залізницею у наданий строк для добровільного виконання виконавчий лист не виконаний. 06 листопада 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна залізниці та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення стягнення у розмірі 883.401 грн. 33 коп. (зведене ВП по всім аналогічним справам) та винесено постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 865 грн. 75 коп. по ВП № 42630210.
У звязку з тим, що у Кіровському ВДВС Дніпропетровського МУЮ перебували й інші виконавчі документи щодо стягнення з одного боржника, державним виконавцем Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ було винесено постанову від 06 листопада 2014 року про приєднання виконавчого провадження № 43174198 до зведеного виконавчого провадження № 45370429.
Просять стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 33.756 грн. 40 коп., а судові витрати по розгляду справи покласти на відповідача.
Сторони повторно в судове засідання не зявились, хоча повідомлялись про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомили, у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, ухваленого за згодою представника позивача. Представник позивача та відповідача подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Також представник позивача надав заяву, у якій висловив згоду на винесення заочного рішення у справі.
На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, оглянувши цивільні справи № 180/85/14-ц, 1801/3528/14-ц, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2014 року, ухваленого по справі № 180/85/14-ц, стягнуто солідарно з ДП «Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 200.000 грн., з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 2.550 грн. моральної шкоди. Рішення набрало законної сили 01 квітня 2014 року.

Постановою старшого державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 07 травня 2014 року ВП № 43174198 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/180/371/2014, виданого 24 квітня 2014 року Марганецькиім міським судом Дніпропетровської області про стягнення з Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 200.000 грн. та надано строк для добровільного виконання виконавчого листа до 13 травня 2014 року, а 13 травня 2014 року на виконання рішення суду, та у встановлений державним виконавцем строк, ДП «Придніпровська залізниця» здійснило сплату боргу у розмірі 200.000 грн., із яких: 166.243 грн. 60 коп. перераховано на платіжну картку ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 1350 від 13 травня 2014 року (а.с.10) та 33.756 грн. 40 коп. залізницею було перераховано прибутковий податок із суми моральної шкоди на розрахунковий рахунок відповідної податкової інспекції за місцем проживання відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 1351 від 13 травня 2014 року (а.с.10).

В свою чергу, після винесення державним виконавцем постанови від 13 травня 2014 року про зупинення виконавчого провадження, залізниця звернулась до суду за розясненням рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2014 року з питань порядку оподаткування суми моральної шкодив розмірі 200.000 грн., яка в рішенні суду зазначена без урахування утримання податку та інших обовязкових платежів.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2014 року по справі № 180/85/14-ц надано розяснення вказаного рішення від 04 лютого 2014 року, що вказана сума стягнута без утримання податку й інших обовязкових платежів та що справлення та сплата податку з громадян є обовязком боржника та стягувача, тому вирішення питання про утримання податку потрібно вирішувати на підставі вимог чинного законодавства (а.с.4-5).

Питання щодо оподаткування доходів фізичних осіб, в тому числі сум відшкодування матеріальної або не матеріальної (моральної) шкоди регулюється розділом ІV Податкового Кодексу України,чітко визначено доходи, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та доходи, що не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового Кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Згідно п.п.14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб в тому числі, юридична особа, яка незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобовязана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом ІV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.

Відтак, залізниця виступила податковим агентом, на якого відповідно до вищезазначених положень податкового законодавства покладено обовязок перерахування сум податку на доходи фізичних осіб, від імені та за рахунок ОСОБА_2 з доходу, отриманого нею у вигляді моральної шкоди на підставі рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2014 року.

05 листопада 2014 року державним виконавцем Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ винесено постанову ВП № 43174198 про поновлення виконавчого провадження та 06 листопада 2016 року постанову про стягнення виконавчого збору, в якій в подальшому 14 листопада 2014 року було виправлено допущену описку, стягнуто з боржника (залізниці) виконавчий збір у розмірі 3.375 грн. 64 коп., у звязку з тим, що залізницею у наданий строк для добровільного виконання виконавчий лист не виконаний.

06 листопада 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна Залізниці та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення стягнення у розмірі 883.401 грн. 33 коп. (зведене ВП по всім аналогічним справам) та винесено постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 865 грн. 75 коп. по ВП № 42630210.

У звязку з тим, що у Кіровському ВДВС Дніпропетровського МУЮ перебували й інші виконавчі документи щодо стягнення з одного боржника, державним виконавцем Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ було винесено постанову від 06 листопада 2014 року про приєднання виконавчого провадження № 43174198 до зведеного виконавчого провадження № 45370429 (а.с.7).

Постановою ВДВС у ВП № 43174198 від 06 листопада 2014 року з ДП «Придніпровська залізниця» стягнено виконавчий збір у розмірі 3.375 грн. 64 коп. (а.с.8).

З позову вбачається, що Залізниця є підприємством стратегічного значення у залізничному сполученні та при такій ситуації було створено загрозу нормального, стабільного функціонування Залізниці та заподіяно істотну шкоду охоронюваним законам правам та інтересам, залізниця була вимушена, з метою запобігання незаконного стягнення додаткових сум, перерахувати залишок нестягнутих грошових коштів на розрахунковий рахунок Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, що підтверджується платіжним дорученням № 15723 від 06 листопада 2014 року.

З позову вбачається, що зазначена постанова про стягнення виконавчого збору була оскаржена Залізницею до суду в адміністративному порядку. Дніпропетровській апеляційний адміністративний суд постановою від 29 вересня 2015 року визнав протиправною та скасував таку постанову про стягнення виконавчого збору від 06 листопада 2014 року у виконавчому провадженні № 43174198.

Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом встановлено, що оскаржена постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є необґрунтованою, оскільки у зазначеному рішенні державним виконавцем жодним чином не наведено правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору з огляду на норми Податкового кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження» та не наведено розрахунку суми виконавчого збору.

Також, у звязку з не вчиненням належних дій по закінченню виконавчого провадження, Залізниця звернулась до Марганецького міського суду Дніпропетровської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо не вчинення належних дій по закінченню виконавчого провадження з моменту самостійного, фактичного виконання рішення суду від 28 листопада 2014 року.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року по справі № 180/3525/14-ц визнано дії старшого державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору протиправними, дану постанову скасовано та визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця щодо не вчинення належних дій по закінченню виконавчого провадження 10 червня 2014 року (а.с.14-18).

З огляду на приписи пп.168.2.2 п.168.2 ст. 168 Податкового кодексу України у разі здійснення виплат стягувану органом державної виконавчої служби останній не матиме статусу податкового агенту, такий не нараховує, не утримує та не сплачує за платника податку суми податку. Проте, платник податків, отримавши суми відшкодування моральної шкоди, що включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку, має самостійно нарахувати та сплатити відповідні суми податку до бюджету.

З платіжного доручення № 15723 від 06 листопада 2014 року вбачається, що Залізниця перерахувала на рахунок ВДВС виконавчі стягнення у розмірі 1.162.841 грн. 89 коп. (а.с.9) та надано роз шифровку вказаних коштів (а.с.12-13), з яких вбачається сплата стягнення у справі за позовом ОСОБА_2 у розмірі 33.756 грн. 40 коп. Розпорядженням ВДВС № 43174198 (В-15) від 11 листопада 2014 року на рахунок ОСОБА_2 перераховано 30.687 грн. 64 коп. та на рахунок УК у Кіровському районі м.Дніпропетровська перераховано 3.068 грн. 76 коп. виконавчого збору (а.с.40).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, адміністративній справі, що набрали законної сили. Не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 387 ЦК України передбачено право власника захистити своє право власності шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння (під незаконними розуміється, у тому числі, володіння без належних правових підстав).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї Глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставно набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Обовязок повернути безпідставно отримане майно є різновидом цивільно-правової санкції, а не мірою відповідальності. Тому наявність вини в поведінці особи, що безпідставно збагатіла, не вимагається.

При цьому, положення ст. 1212 ЦК України під майном розуміє не тільки майно в розумінні ст. 190 ЦК України, а й гроші (Постанова Вищого Господарського суду України від 04 жовтня 2015 року по справі № 20-9/024).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність позову в частині стягнення з ОСОБА_2 30.687 грн. 64 коп. та саме ця сума підлягає стягненню з відповідачки.

Щодо стягнення з ОСОБА_2 3.068 грн. 76 коп. суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у цій частині, оскільки дана сума сплачена на рахунок ВДВС як виконавчий збір, а не на рахунок відповідачки.

Відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови КМУ від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств і установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови № 200, у тому числі ДП «Придніпровська залізниця», утворено ПАТ «Укрзалізниця».

Згідно з постановою КМУ від 02 вересня 2015 року № 735 «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено Статут та 21 жовтня 2015 року проведено державну реєстрацію ПАТ «Укрзалізниця».

Частиною 6 ст. 32 Закону передбачено, що ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств.

При цьому, згідно витягу з протоколу № 1 засідання ПАТ «Укрзалізниця» від 21 жовтня 2015 року датою початку фінансово-господарської діяльності ПАТ «Укрзалізниця» було визначено 01 грудня 2015 року.

Таким чином, Товариство розпочало фінансово-господарську діяльність з 01 грудня 2015 року, а ДП «Придніпровська залізниця» відповідно припинило свою фінансово-господарську діяльність як юридична особа.

Відповідно до ч.1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

Згідно ч.2 ст. 108 ЦК України у разі перетворення до юридичної особи переходять усе майно, усі права та обовязки попередньої юридичної особи.

Перехід всіх прав та обовязків ДП «Придніпровська залізниця» до ПАТ «Укрзалізиця» підтверджується також передавальним актом від 03 серпня 2015 року та заключним передавальним актом від 01 грудня 2015 року.

Також, відповідно до Положення про регіональну філію «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого рішенням правління ПАТ «Укрзалізниця» від 16 листопада 2015 року (протокол № 5) відокремленим підрозділом товариства є регіональна філія «Придніпровська залізниця», до якої в процесі реорганізації перейшли всі майнові права та обовязки державного підприємства «Придніпровська залізниця».

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1.240 грн. 20 коп. сплаченого судового збору, що складається з пропорційності до задоволених позовних вимог.

Керуючись 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226, 218 ЦПК України, ст. 14, 164, 168 ПК України, ст. 67 Конституції України, ст.ст. 257, 1212 ЦК України, ст. ст. 383, 385, 387 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі регіональної філії «ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі регіональної філії «ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» кошти у розмірі 30.687 грн. 64 коп. та 1.240 грн. 20 коп. сплаченого судового збору, а всього 31.927 грн. 84 коп.

У решті у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ О.А.БЕСПАЛЬОК