РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2016 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

представника Рівненського міського відділу державної виконавчої

служби Головного територіального управління юстиції у

Рівненській області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про звільнення заставного майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Рівненського міського суду з позовом, в якому просить суд звільнити з-під арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 17 березня 2016 року (виконавче провадження № 50523084) транспортний засіб марки «NISSAN», модель «Navara 2.5 TD», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ВКВ № 024080, видане 1-им МРВ ДАІ м.Рівне 30 травня 2007 року (далі автомобіль марки «NISSAN»), що належить на праві власності ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30 травня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 738/САФ03.16-2, за яким ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 41700 доларів США зі сплатою 12,75 процентів річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 29 травня 2014 року.

В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором кредиту між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 30 травня 2007 року було укладено договір застави № 738/20-ЗАФ03.16-2, предметом якого є згаданий автомобіль марки «NISSAN». Обтяження вказаного рухомого майна зареєстроване у Державному реєстрі в порядку, встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

У звязку з невиконанням ОСОБА_3 зобовязань за договором кредиту, ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Рівненського міського суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який 04 квітня 2014 року був задоволений (справа № 569/1804/14-ц).

Станом на 29 жовтня 2016 року ОСОБА_3 встановлені договором кредиту зобовязання та, відповідно, рішенням суду від 04 квітня 2014 року, не виконав, заборгованість становить 58074,37 доларів США та 13956,49 грн.

На теперішній час між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 існує домовленість щодо погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок коштів, отаманих від добровільної реалізації предмету застави, що відповідає умовам та вимогам договору застави. Для цього ОСОБА_3 замовлено проведення звіту про оцінку автотранспортного засобу, ринкова вартість якого відповідно до звіту про визначення ринкової вартості майна, проведеного ПП «Олімп-Консалтінг» від 31 травня 2016 року, становить 329900 грн.

У червні 2016 року позивачу стало відомо, що постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 17 березня 2016 року (виконавче провадження № 50523084) накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3, у тому числі і на належний йому автомобіль марки «NISSAN», що перешкоджає реалізації заставного майна як способу врегулювання спору за договором кредиту № № 738/САФ03.16-2 від 30 травня 2007 року.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 подав суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглянути без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про звільнення заставного майна з-під арешту не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову, та просить суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю.

Третя особа ОСОБА_3 подав суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що 30 травня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 738/САФ03.16-2, за яким ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 41700 доларів США зі сплатою 12,75 процентів річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 29 травня 2014 року.

В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором кредиту між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 30 травня 2007 року було укладено договір застави № 738/20-ЗАФ03.16-2, предметом якого є згаданий автомобіль марки «NISSAN». Обтяження вказаного рухомого майна зареєстроване у Державному реєстрі в порядку, встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

У звязку з невиконанням ОСОБА_3 зобовязань за договором кредиту, ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який 04 квітня 2014 року був задоволений (справа № 569/1804/14-ц).

ОСОБА_3 зобовязання, встановлені договором кредиту та рішенням суду від 04 квітня 2014 року не виконав. Як слідує з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 18 жовтня 2016 року заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ «Укрсоцбанк» становить 58074,37 доларів США та 13956,49 грн.

На теперішній час між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 існує домовленість щодо погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок коштів, отаманих від добровільної реалізації предмету застави, що відповідає умовам та вимогам договору застави (пункти 4.3.,4.4.). Для цього ОСОБА_3 замовлено проведення звіту про оцінку автотранспортного засобу, ринкова вартість якого відповідно до звіту про визначення ринкової вартості майна, проведеного ПП «Олімп-Консалтінг» від 31 травня 2016 року, становить 329900 грн.

Суд звертає увагу на ту обставину, що заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ «Укрсоцбанком» (58074,37 доларів США та 13956,49 грн) значно перевищує ринкову вартість предмету застави (329900 грн).

Судом також встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції (на теперішній час - Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області) перебуває виконавче провадження № 50523084 з примусового виконання виконавчого листа № 569/3082/15-ц, виданого Рівненським міським судом 12 січня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 28000 євро, що станом на 23 листопада 2015 року еквівалентно 717640 грн, та 3775,80 грн судових витрат.

По вказаному виконавчому провадженню постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 17 березня 2016 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3, у тому числі і на належний йому на праві власності автомобіль марки «NISSAN».

За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частини першої якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Статтею 16 Закону України «Про заставу» встановлено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Згідно частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Частиною першою статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до частини пятої статті 18 Закону України «Про заставу» якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше.

Як встановлено частиною третьою статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що застава як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобовязання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

При цьому, заставодержатель має право задовольнити забезпечені заставою вимоги за рахунок предмета застави переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в заставу рухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації застави.

Отже, звернення стягнення на предмет застави в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених заставою вимог за рахунок предмета застави.

Наявність арешту на заставне майно, накладеного постановою державного виконавця по виконавчому провадженню № 50523084, до якого договір застави не має відношення, перешкоджає реалізації предмету застави для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, чим порушуються його права та інтереси.

Відповідно до вимог частини другої статті 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 09 квітня 2014 року (справа № 6-13цс14).

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,214,215,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити повнiстю.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 17 березня 2016 року (виконавче провадження № 50523084) транспортний засіб марки «NISSAN», модель «Navara 2.5 TD», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ВКВ № 024080, видане 1-им МРВ ДАІ м.Рівне 30 травня 2007 року, що належить на праві власності ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.П.Куцоконь