Справа № 128/2463/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до Мізяківсько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Мізяківсько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.10.2015 року померла її мати, ОСОБА_3, після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 32 по вул. Подільській в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області.

20.02.2012 року ОСОБА_3 відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 17, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те майно, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла дочці - позивачу ОСОБА_1.

Позивач спадщину після смерті матері прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом встановленого законом строку не заявила про відмову від спадщини.

Спадкоємців за законом, які мали б право на обов'язкову частку у спадщині, немає.

Станом на 15.04.1991 року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 32 по вул. Подільській в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, відносився до категорії колгоспних.

Членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 року були: мати позивача - ОСОБА_3, батько позивача - ОСОБА_4, брат позивача відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1. Всі члени колгоспного двору набули право власності на майно колгоспного двору, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, частка кожного члена колгоспного двору складала 1/4.

Однак, брат позивача відповідач ОСОБА_2 у 2004 році вибув з господарства і з того часу в спірному будинковолодінні не проживав та не брав участі у веденні спільного господарства двору, свою частку не витребував у встановлений трьохрічний строк, а тому втратив на неї своє право.

Після вибуття з господарства брата позивача частка колишніх членів колгоспного двору змінилась і становила по 1/3.

29.07.2006 року помер батько позивача - ОСОБА_4 (а.с.9).

Після смерті батька позивача відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку № 32 по вул. Подільській в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса після його смерті ніхто не звертався.

Спадщину після смерті батька прийняли: донька померлого - позивач ОСОБА_1 та його дружина мати позивача ОСОБА_3, так як постійно проживали разом з ним на час відкриття спадщини та протягом встановленого законом строку не заявили про відмову від спадщини.

Спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_2 - син спадкодавця, спадщину не прийняв і на неї не претендує.

Таким чином, після смерті батька позивача її частка та частка її матері ОСОБА_3 збільшились на 1/6 і становили по 1/2 ( 1/3+1/6).

Після смерті матері позивача відкрилась спадщина на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами № 32 по вул. Подільській в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області і позивач, як спадкоємець за заповітом, має право на вказане спадкове майно.

Спадщину після смерті матері позивач прийняла, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законом строку не заявила про відмову від спадщини.

Спадкоємець першої черги за законом відповідач ОСОБА_2 -син спадкодавиці, спадщину не прийняв і на неї не претендує.

Хоча позивач згідно закону прийняла спадщину, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом не має можливості, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок та позивачу розяснено, що після смерті батька ОСОБА_4, який помер 29 липня 2006 року та після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 01 жовтня 2015 року, спадкові справи не заводились, заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило.

На даний час позивачу належить право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 32 по вул. Подільській в с.Мізякдвські Хутори, Вінницького району Вінницької області (1/3 частка у праві власності як члена колгоспного двору +1/6 частка у праві власності в порядку спадкування за законом після смерті батька + 1/2 частка у праві власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері).

Отримати свідоцтво про право власності на 1/3 частку у праві власності на житловий будинок як члена колгоспного двору в сільській раді позивач не має можливості, оскільки органи місцевого самоврядування відповідно до змін в законодавстві з 01.01.2013 року позбавлені права оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

В зв'язку з тим, що позивач не в змозі в позасудовому порядку оформити свої права на житловий будинок, вона змушена звернутись з даним позовом до суду

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, змін та доповнень не має, просить суд їх задоволити та розглянути справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Відповідач представник Мізяківсько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

01.10.2015 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 332982 від 05.10.2015 року (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 32 по вул. Подільській в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області.

20.02.2012 року ОСОБА_3 відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 17, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те майно, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.13).

Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом і спадщину після смерті матері прийняла відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї.

Спадкоємців за законом, які відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України мали б право на обов'язкову частку у спадщині, немає.

Батько позивача ОСОБА_4 помер 29.07.2006 року (а.с. 9).

Станом на 15.04.1991 року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 32 по вул. Подільській в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, відносився до категорії колгоспних, що підтверджується погосподарськими книгами на дане господарство (а.с. 26 -35).

Членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 року були: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які набули право власності на майно колгоспного двору, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Згідно діючого на той час Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 4991 року не втратили права на частку в його майні.

Частка кожного члена колгоспного двору складала 1/4.

Право власності кожного члена колгоспного двору на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 32 по вул.Подільській в с.Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області підтверджується записами у погосподарських книгах, які є актами органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Брат ОСОБА_2 у 2004 році вибув з господарства і з цього часу в спірному будинковолодінні не проживав та не брав участі у веденні спільного господарства двору, свою частку не витребував у встановлений трьохрічний строк, а тому втратив на неї своє право, що підтверджується записами в домовій книзі та погосподарських книгах (а.с.15 17, 26 - 35).

Після вибуття з господарства брата позивача частка колишніх членів колгоспного двору змінилась і становила по 1/3.

Після смерті батька позивача відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку № 32 по вул. Подільській в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса після його смерті ніхто не звертався.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли: донька - ОСОБА_1, дружина, мати позивача - ОСОБА_3, так як постійно проживали разом з ним на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не заявили про відмову від спадщини, що підтверджується довідкою Мізяківсько Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 14).

Спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_2 спадщину не прийняв і на неї не претендує.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 частка позивача та частка її матері ОСОБА_3 збільшились на 1/6 і становили по 1/2 ( 1/3+1/6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами № 32 по вул. Подільській в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області і позивач, як спадкоємець за заповітом, має право на вказане спадкове майно.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла позивач ОСОБА_1, так як постійно проживала разом з нею на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не заявила про відмову від спадщини (а.с. 14).

Спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_2 спадщину не прийняв і на неї не претендує.

Згідно повідомлення Вінницької районної державної нотаріальної контори від 23.06.2016 року № 1582/02-17 немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину, так як відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок: після смерті ОСОБА_4, який помер 29 липня 2006 року та після смерті ОСОБА_3, спадкові справи не заводились, заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило (а.с. 36).

На даний час позивачу належить право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 32 по вул. Подільській в с.Мізякдвські Хутори, Вінницького району Вінницької області (1/3 частка у праві власності як члена колгоспного двору +1/6 частка у праві власності в порядку спадкування за законом після смерті батька + 1/2 частка у праві власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері).

Правовий статус колгоспного двору регулювався Цивільним Кодексом Української РСР. Згідно зі ст. 120 зазначеного Кодексу майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV. Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868.

Статтею 5 Закону визначено об'єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Реєстрація права власності на такий об'єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, законодавством не передбачена.

Ч.1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Встановленим фактам відповідають правовідносини, визначені національним законодавством та такі, що захищають порушені, невизнані або оспорюванні права, а саме майнові права позивача щодо спадкового майна підлягають судовому захисту шляхом визнання права на підставі ст.ст.1223, 1268 ЦК України (спадкування за заповітом), оскільки являючись спадкоємцем за заповітом, позивач успадковує всю спадкову масу.

За даних обставин суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.25, 328, 1233, 1269 1270 ЦК України, ст.ст.10, 11, 27, 31, 60, 131, 137, 197, 208, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України , -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 32 по вул. Подільській в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, який складається з житлового будинку «А», веранди «а», сараю «Б», сараю «б», погребу «В», убиральні «Г», воріт з хвірткою № 1, хвіртки № 2, огорожі № 3, колодязю «І», в тому числі на 1/3 частку у праві власності як члена колгоспного двору, на 1/6 частку у праві власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 29 липня 2006 року, на 1/2 частку у праві власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 01 жовтня 2015 року .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :