Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Ластовки Н.Д.,

при секретарі: Панасюк Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗПРОМБАНК» від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» на протиправні дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієва А.Т., -

в с т а н о в и в :

Заявник ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із зазначеною скаргою, в якій просить суд визнати протиправними дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієва А.Т., які полягають в порушенні норм законодавства при здійсненні виконавчого провадження; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.06.2016 р. ВП № 42608270, винесену головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієвим А.Т.; скасувати постанову про звільнення майна з-під арешту та припинення розшуку, а саме автомобіля марки «Audi Q 7» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, винесену головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієвим А.Т.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що 17 червня 2016 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієвим А.Т. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з примусового виконання виконавчого листа № 6/755/19198/13-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 636 924,82 грн. Дана постанова обґрунтовується державним виконавцем тим, що 06.05.2016 року до відділу виконавчої служби звернувся представник ТОВ «Євротанк ЛПДЖІ» та надав рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2016 р. по справі № 520/12684/15-ц, відповідно до якого автомобіль марки «Audi Q 7» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 звільнено з-під арешту та припинено його розшук.

ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» вважає вказану постанову незаконною та винесеною з грубим порушенням норм чинного законодавства, виходячи з наступного. Так, в ході проведення виконавчих дій, постановами державного виконавця від 19.02.2015 року накладено арешт на автомобіль марки «Audi Q 7» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2.

18.04.2016 р. Київським районним судом м. Одеси по справі № 520/12684/15-ц, винесено рішення, яким задоволено позов ТОВ «Євротанк ЛПДЖІ» до Київського ВДВС Одеського МУЮ та звільнено з-під арешту та припинено розшук автомобіля марки «Audi Q 7» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» 26.04.2016 року подав апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2016 р. по справі № 520/12684/15-ц.

Апеляційним судом Одеської області прийнято справу до провадження та слухання справи призначено на 12.10.2016 року. Отже, станом на 17.06.2016 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2016 р. по справі № 520/12684/15-ц не набрало законної сили, а отже постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 17.06.2016 є такою, що вчинена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, як зазначає скаржник, ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» отримав супровідний лист № 19125в від 17.06.2016 року, Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.06.2016 р. ВП № 42608270, винесену головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієвим А.Т. та оригінал виконавчого листа № 6/755/19198/13-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 636 924,82 грн. лише 03.10.2016 року, про що свідчить роздруківка з офіційного Інтернет сайту «Укрпошта» про отримання відправлення за номером 384, вручене 03.10.2016 року, а отже строки щодо оскарження постанови державного виконавця заявником не пропущені.

В судове засідання представник скаржника не з'явився, проте до суду надав заяву про розгляд скарги у його відсутність, підтримав доводи поданої заявником до суду скарги та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Особа, дії якої оскаржуються в судове засідання не з'явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, письмових заперечень до суду не надходило.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, яким повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд скарги у відсутність нез'явившихся осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконання рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 28.11.2013 року у справі № 6/755/19198/13-ц, судом було видано виконавчий лист, за яким з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 636 924,82 грн.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закону) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Вказаний виконавчий лист стягувачем із заявою про відкриття виконавчого провадження було направлено до Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, наслідком чого було винесення державним виконавцем Алієвим А.Т. постанови про відкриття виконавчого провадження №42608270 з виконання вказаного виконавчого листа.

При цьому, державним виконавцем Алієвим А.Т. в рамках вказаного виконавчого провадження винесено постанову від 19.02.2015 року про накладення арешту на автомобіль марки «Audi Q 7» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 та оголошено його у розшук.

В подальшому, державним виконавцем Алієвим А.Т. 17.06.2016 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до ст. 47 ч. 1 п. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначено у постанові від 17.06.2016 року, підставою для повернення виконавчого документа є те, що «державним виконавцем було встановлено, що автомобіль марки «Audi Q 7» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до договору застави боржником в якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору переданий в заставу ТОВ «Євротанк ЛПДЖІ». 06.05.2016 року до відділу звернувся представник ТОВ «Євротанк ЛПДЖІ» та надав рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2016 р. по справі № 520/12684/15-ц, відповідно до якого автомобіль марки «Audi Q 7» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 звільнено з-під арешту та припинено його розшук. Згідно інформаційної довідки з Державного Реєстру іпотек та даних архіву КП «БТІ» Одеської МР встановлено, що боржник є власником ? частини квартири АДРЕСА_1. Стягувачу було запропоновано про авансувати витрати для виготовлення технічної документації та на проведення виконавчих дій. Авансування з боку стягувача на проведення виконавчих дій у встановлений строк здійснено не було». (а.с.5).

Статтею 17 даного Закону унормовано, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону, зокрема, підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документу стягувачу може мати місце у випадку коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Однак, з матеріалів справи не вбачається, що стягувач перешкоджав провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом. Державним виконавцем підтверджуючі документи до суду надані не були.

Скаржник, посилаючись на необґрунтованість вказаної постанови, зазначає, що дійсно 18.04.2016 р. Київським районним судом м. Одеси по справі № 520/12684/15-ц, винесено рішення, яким задоволено позов ТОВ «Євротанк ЛПДЖІ» до Київського ВДВС Одеського МУЮ та звільнено з-під арешту та припинено розшук автомобіля марки «Audi Q 7» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Проте, не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» 26.04.2016 року подав апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2016 р. по справі № 520/12684/15-ц.

Апеляційним судом Одеської області прийнято справу до провадження та слухання справи призначено на 12.10.2016 року. Отже, станом на 17.06.2016 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2016 р. по справі № 520/12684/15-ц не набрало законної сили.

Отже, повертаючи виконавчий лист стягувачу, державний виконавець безпідставно зазначив в постанові, яка є об'єктом оскарження, що є рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2016 р. по справі № 520/12684/15-ц, відповідно до якого автомобіль марки «Audi Q 7» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 звільнено з-під арешту та припинено його розшук, оскільки дане рішення не набрало законної сили.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві за не в повному обсязі отриманою та перевіреною інформацією, а тому вона є передчасною та такою, що не відповідає вимогам закону а тому постанова про повернення виконавчого листа стягувачеві підлягає скасуванню.

Що стосується вимог заявника про скасування постанови про звільнення майна з-під арешту та припинення розшуку, а саме автомобіля марки «Audi Q 7» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, винесену головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієвим А.Т., суд не вважає їх огрунтованими, оскільки в судовому засіданні не було встановлено факт того, що головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієвим А.Т. взагалі виносилася така постанова.

За умовами ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України обов»язок доказування покладається на сторін у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які ваш посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, веупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав стягувана, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням Державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбаченихзаконом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 4 цієї статті Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму від 07.02.2014р. № 6 за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213,387 ЦПК.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень Розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» метою розгляду скарги є вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника (сторони виконавчого провадження); у разі обґрунтованості скарги суд зобов»язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.06.2016 року ВП № 42608270 було отримано стягувачем лише 03.10.2016 року, що підтверджується роздруківкою з офіційного Інтернет сайту «Укрпошта» про отримання відправлення за номером 384, вручене 03.10.2016 року, що є належним доказом того, що постанову про повернення виконавчого документа від 17.06.2016 року ВП № 42608270 було отримано саме 03.10.2016 року. Скарга подана до суду 10.10.2016 року, що дає підстави вважати, що строк скаржником не пропущено.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про те, що вимоги скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 293, 294, 386, 387 ЦПК України, ст. 11, 17, 49, 50 Закону України "Про виконавче провадження"; суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗПРОМБАНК» від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» на протиправні дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієва А.Т. - задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієва А.Т., які полягають в порушенні норм законодавства при здійсненні виконавчого провадження - протиправними.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 17.06.2016 р. ВП № 42608270, винесену головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієвим А.Т.

В іншій частині скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: