Провадження №2-з/760/254/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Одночасно з позовною заявою позивачем ОСОБА_4 подано суду заяву про забезпечення позову, в якій остання просить вжити заходи забезпечення позову шляхом негайного відібрання спільної малолітньої дитини - ОСОБА_5 від батька - ОСОБА_2. що проживає разом із дитиною за адресою: 03035, АДРЕСА_1 та передати дитину матері - ОСОБА_6.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову у такий спосіб позивач посилається зокрема на те, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з дитиною, а враховуючи схильність відповідача до вчинення фізичного насильства та неадекватної поведінки, є підстави вважати, що перебування дитини з батьком в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 є небезпечним для життя і здоров'я дитини.

Згідно ч. 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у проваджені якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В зв'язку з цим сторони та інші особи, які беруть участь у справі, судом не викликалися та не повідомлялися про розгляд заяви про забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК ( 1618-15 ), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 09.11.2016 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Встановлено, що позивачкою ОСОБА_4 заявлено вимогу про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матір'ю - ОСОБА_4 та залишиння її проживати разом з матір'ю, за адресою: АДРЕСА_4

В той же час позивачка просить забезпечити позов шляхом негайного відібрання спільної малолітньої дитини - ОСОБА_5 від батька - ОСОБА_2. що проживає разом із дитиною за адресою: 03035, АДРЕСА_1 та передати дитину матері - ОСОБА_6.

При цьому позивачем не зазначено та не надано доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визначення місця проживання дитини з мамою.

Вимоги позивачки заявлені в позові та заяві про забезпечення позову за своїми правовими наслідками є тотожними.

З огляду на викладене вище забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем, фактично буде вирішенням спору по суті на стадії відкриття провадження у справі до постановлення судом рішення щодо розвязання спору .

Що стосується доводів позивача про те, що на даний час залишення дитини у відповідача є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання, то у відповідності до вимог ч. 2 ст. 170 СК України, правом на прийняття рішення про негайне відібрання дитини від батьків за таких обставин у виняткових випадках наділений орган опіки та піклування або прокурор, і відповідно вирішення даного питання не відноситься до компетенції суду.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин, суддя приходить до висновку про те, що в задоволенні заяви про забезпечення позову в даному провадженні слід відмовити.

Враховуючи, викладене та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - відмовити.

Роз'яснити заявнику право на звернення до органу опіки та піклування або прокурора, для вирішення питання про негайне відібрання дитини від батьків на підставі ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя