КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/63/16-ц
Провадження №2/319/66/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2016 року смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді Мальованого В.О.

за участю секретаря Синякової О.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» дана цивільна справа розглядається Куйбишевським районним судом Запорізької області на підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року №27/0/38-14.

19 січня 2016 року ОСОБА_1 зернулася до суду з позовом до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (далі ОКП «Донецьктеплокомуненерго») про стягнення заборгованості з заробітної плати та компенсації за затримку виплати заробітної плати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 05 жовтня 2005 року вона працювала на посаді юрисконсульта у виробничій одиниці «Сніжнетепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго», яка є відокремленим підрозділом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» без права юридичної особи, та звільнилася 28 листопада 2014 року на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України, за власним бажанням у зв'язку із зміною місця проживання. З дня звільнення по час звернення до суду відповідач не виплатив їй заборгованість з заробітної плати за липень 2014 року в сумі 3802,71 грн. та за жовтень 2014 року в сумі 4597,42 грн.- всього 8400.13 грн., а також компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 12903,44 грн. Позивач ОСОБА_1 просить стягнути належні їй суми з ОКП «Донецьктеплокомуненерго», яке є юридичною особою та не виконує свої зобовязання щодо виплати заробітної плати, а також відшкодувати завдану моральну шкоду у сумі1700 грн. .

Позивач ОСОБА_1 у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві.

Відповідач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі свого повноважного представника надав судові письмові заперечення проти позову. В обґрунтування доводів заперечень проти позову відповідач зазначив, що у нього виникають сумніви щодо достовірності інформації, наданої ОСОБА_1 довідці про заборгованість по заробітній платі, достовірності самої довідки та інших документів, завірених печаткою Виробничої одиниці «Сніжнетепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» (далі ВО «Сніжнетепломережа»), яка вважається недійсною, оскільки ВО «Сніжнетепломережа» протягом вересня, жовтня 2014 року була захоплена невідомими озброєними особами.

Сама довідка датована 31 жовтня 2014 року і не відображає стан заборгованості по заробітній платі на день звільнення. В довідці вказано , що заборгованість складає 20758,57 грн., натомість позивач в позові зазначає іншу суму 8400,13 грн, при цьому не посилається на докази ,що підтверджують дану обставину. Також представник відповідача , звертає увагу на наявність арифметичних помилок в довідці .

Тому представник відповідача вваажє довідку №1054 від 31 жовтня 2014 року , надану позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не належним та не допустимим доказом.

Крім того представник відповідача посилається на висновок №2644/05-4 від 28 серпня 2014 року, виданий торгово-промисловою палатою України, яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 02 липня 2014 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» при здійснені господарської діяльності на території Донецької області. Зазначені обставини виключають наявність вини в діях відповідача як обовязкової умови для задоволення вимог про стягнення компенсації за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди .

Сторони та їх представники в судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі.

Виходячи з наведеного, а також положень частини другої статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників.

У відповідності до вимог частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, зясувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи випливає, що позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ОКП «Донецьктеплокомуненерго», зокрема, за наказом №332-к від 01 грудня 2013 року була переведена на посаду юрисконсульта ВО «Сніжнетепломережа», яке є відокремленим підрозділом відповідача без права юридичної особи.

Наказом №482-к від 28 листопада 2014 року ОСОБА_1 була звільнена на підставі статті 38 КЗпПО України, за власним бажанням .

Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинними законодавством.

З пояснень ОСОБА_1 в позовній заяві випливає , що під час звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку та наявна заборгованість по заробітній платі, а сааме: за липень 2014 року в сумі 3802,71 грн, та жовтень 2014 року в сумі 4597,42 грн., а всього 8400,13 грн..

На підтвердження заборгованості по заробітній платі позивачем була надана довідка №1054 від 31.10.2014 року про заборгованість по заробітній платі за період з 01.05.2014 р. по 31.10.2014 р. у сумі 20758,57 грн., видана директором та головним бухгалтером ВП ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Сніжнетепломережа», засвідчена їх підписами, печаткою та штампом ВО «Сніжнетепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

Будь яких доказів на підтвердження розміру компенсації по невиплаченій заробітній платі за період липень, жовтень 2014 року позивачем надано не було.

Оскільки довідка про заборгованість з виплати заробітної плати датована 31.10.2014 року , за місяць до фактичного звільнення позивача , тому судом даний доказ не може бути прийнятий, як такий , що підтверджує наявність заборгованості з виплати заробітної плати після звільнення працівника. Дані наведені в довідці викликають сумнів у суду щодо їх достовірності, оскільки вказана дата відноситься до періоду перебування міста Сніжне поза контролем України, під владою так званої «ДНР», при тому що документація, печатки, штампи та матеріально-технічна база ВО «Сніжнетепломережа» на територію, підконтрольну Україні, переміщені не були.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які документи видані органами та їх службовими особами на тимчасово окупованій території вважаються недійсними, та не створюють правових наслідків.

Крім того позивач ОСОБА_1 в позові зазначає про наявність заборгованості з виплати заробітної плати лише за липень та жовтень 2014 року в сумі 8400,13 грн., однак будь-яких доказів на підтвердження цих доводів суду не надано.

З наведених вище підстав довідку про заборгованість з виплати заробітної плати №1045 від 31.10.2014 року , надану позивачем ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог , суд визнає не належним та не допустимим доказом.

Відповідно до статей 115 і 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець, а не позивач.

Представником відповідача до заперечень долучена довідка від 12.10.2015 р. № 2054 про те, що за даними бухгалтерського обліку ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість з виплати заробітної плати перед працівником ВП ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Сніжнетепломережа» ОСОБА_1 станом на 12.10.2015 р., відсутня.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження заборгованості з заробітної плати, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі.

У звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд відмовляє і у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки судом не встановлено порушення прав позивача щодо строків виплати заробітної плати, та позивачем не доведено, що саме протиправними діями чи бездіяльністю відповідача їй заподіяна моральна шкода, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.115-117,237-1 КЗпП України, ст.ст.10,11,60,88,209,212-215,367 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості по зарплаті, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О.Мальований