РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/7661/16-ц

Пров. №2-о/766/505/16

27 липня 2016 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Ус О.В.,

народні засідателі Шум І.В., Боцаненко Л.П.,

секретар - Ханіков І.І.,

з участю представника заявника ОСОБА_1,

лікаря-психіатра ОСОБА_2,

прокурора Крайнікової О.В.,

законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою в.о. головного лікаря Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради про госпіталізацію недієздатної особи ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И В :

27.07.2016 року головного лікаря Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою, в якій просив госпіталізувати недієздатного ОСОБА_4, який народився 22.02.1964 року, до психіатричного закладу у примусовому порядку.

В судовому засіданні представник заявника та лікар-психіатр підтримали вимоги заяви в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам. Зазначили, що недієздатний ОСОБА_4, який народився 22.02.1964 року, був госпіталізований в Херсонську обласну психіатричну лікарню. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку недієздатного ОСОБА_4, що надійшли від його опікуна ОСОБА_3 - ОСОБА_4 став неслухняним, пішов з дому не попередивши, ходив по вулицям та розмовляв сам із собою, висловлював думки про самогубство. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 18.11.2013 року ОСОБА_4 визнаний недієздатним, його опікуном за рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 18.11.2013 року призначено ОСОБА_3, яка народилася 04.11.1947 року. З 2002 року госпіталізація більше сімнадцяти разів, проживав один, постійно затоплював сусідів, привів квартиру у нежитловий стан, вдома не приймав ліки. Останні п'ять років відсутні покращення, виписувався з галюцинаторною симптоматикою, родичів в Україні немає, є сестра на дальному Сході, але вона жодного разу не приїжджала. Постійно галіціонує, здійснює ті дії, які йому говорять голоси, наказують повіситися, втопитися, порізати вени, якщо залишається на одинці випиває багато води, літрів 5-7. В стаціонарі знаходиться у наглядовій палаті, оскільки є небезпечним як для самого себе так і оточуючих. В стаціонарі була спроба самогубства, яка своєчасно була помічена. Агресію виказує у відповідь на образи інших пацієнтів. Фактично госпіталізація з 2013 року.

Опікун ОСОБА_4 ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, при цьому пояснила, що ОСОБА_4 є сином франтового друга її батька, родичів не має, воював в Афганістані, перебував в полоні. З цього на її думку захворювання.

ОСОБА_4 в судове засідання не доставили, згідно акту комісії ВКК № 3579 від 27.07.2016 року останній страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії, параноїдна форма, безперервно прогрідієнтний перебіг, стійкий вербальний галюциноз, за своїм психічним станом не може бути присутнім в судовому засіданні

Прокурор у судовому засіданні підтримала заяву, як обґрунтовану, не заперечувала проти її задоволення.

Суд, заслухав пояснення представника заявника, опікуна особи, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, представника лікарні, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року розяснено, що у необхідних випадках суд зазначає про урахування: рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення Конституції та законів України, які підлягають застосуванню в даній справі та при вирішенні питання про відповідність Основному Закону України нормативно-правових актів, перелічених у пункті 1 частини першої статті 150 Конституції України, якими сторони доводять свої вимоги чи заперечення; постанов Пленуму Верховного Суду України, прийнятих відповідно до статті 125 Конституції України і статті 55 Закону України від 7 лютого 2002 року N 3018-III «Про судоустрій України», з питання застосування норм процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню в даній справі.

У відповідності до положень ст. 5 S: 1 ((е) законне взяття під варту душевнохворих) Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод, кожний має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи не інакше ніж у випадках і в порядку, встановленому законом.

У відповідності до положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 2. ст. 28 Конституції України жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 18.11.2013 року визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 18.11.2013 року, яке набрало законної сили 29.11.2013 року, призначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-9).

Опікун недієздатного ОСОБА_4 звернулась до головного лікаря Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня» із заявою щодо госпіталізації в примусовому порядку її підопічного, в звязку з погіршенням психічного стану.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

У відповідності до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Згідно висновку комісії лікарів, ОСОБА_4 страждає на параноїдну шизофренію, з безперервно-прогредієнтним перебігом зі стійким галюцинаторно-маячним синдромом, внаслідок чого він потребує госпіталізації на лікування до КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» в примусовому порядку (а.с. 2).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 визнано у встановленому порядку недієздатним та згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 26.07.2016 року страждає на параноїдну шизофренію з безперервно-прогредієнтним перебігом зі стійким галюцинаторно-маячним синдромом, а відтак, суд вважає, що ОСОБА_4 потребує госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

На підставі ст.ст. 13,14,16-19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», керуючись ст. ст. 279-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву головного лікаря Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради про госпіталізацію недієздатної особи ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку задовольнити.

Дозволити госпіталізацію недієздатного ОСОБА_4, який народився 22.02.1964 року до Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_6

Народні засідателі: І.В. Шум

ОСОБА_7