У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання договорів на вклад нікчемними за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_3 звернулась до банку з цивільним позовом про стягнення грошових коштів за договорами на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 13 вересня 2013 року та 20 листопада 2013 року на загальну суму 154 100 грн.

Позивач указував про те, що вищевказані депозитні договори є нікчемними, оскільки при їх укладенні не було дотримано письмової форми, а саме в заяві на прихід готівки, що пред'явлена відповідачкою на підтвердження укладення договору на вклад «Депозитний» від 13 вересня 2013 року, невірно зазначено найменування банку, указано неіснуючий дебетний рахунок відділення банку, номер рахунку платника відрізняється від номеру рахунку, указаного в договорі, сума вкладу повинна бути відображена у графі дебет, а відображена у графі кредит, відсутній код платника. У заяві на видачу готівки, що пред'явлена відповідачкою на підтвердження укладення договору на вклад «Депозитний» від 20 листопада 2013 року, у тому числі відсутній відбиток печатки.

Вважав, що зазначені вище заяви по формі та змісту не відповідають вимогам законодавства та не підтверджують дотримання письмової форми договору банківського вкладу.

З урахуванням наведеного ПАТ «Державний ощадний банк України» просило визнати нікчемними договори на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 13 вересня 2013 року та 20 листопада 2013 року.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25 липня 2016 року, позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково. Визнано договір на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 20 листопада 2013 року, укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3, нікчемним. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні його позову про визнання нікчемним договору на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 13 вересня2013 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов у цій частині задовольнити.

В іншій частині вирішення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України»до ОСОБА_3судові рішення не оскаржуються, тому вкасаційному порядку в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» у частині визнання нікчемним договору на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 13 вересня 2013 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що письмова форма договору на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 13 вересня 2013 року додержана та підтверджується заявою на прихід готівки від 13 вересня 2013 року, а наявність на такій заяві печатки з найменуванням банку спростовує доводи позивача про відсутність ознак на документі, що підтверджують факт внесення коштів.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 13 вересня 2013 року між територіальним відокремленим безбалансовим відділенням №10013/0332 філії - Львівського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України»та ОСОБА_3 укладено договір на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи, за умовами якого ОСОБА_3 передала банку на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 5 тис. доларів США строком на шість місяців зі сплатою 5,75 % річних. На підтвердження факту внесення коштів відповідачу видано заяву на прихід готівки від 13 вересня 2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Аналіз норми ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, п. п. 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, п. 2.9 гл. 2 розд. ІVІнструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, свідчить про таке.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом системи автоматизації банку.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14, від 21 вересня 2016 року № 6-997цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Судом установлено, що підтвердженням дотримання сторонами письмової форми договору на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 13 вересня 2013 року та внесення готівки у касу банку, є заява на прихід готівки від 13 вересня 2013 року. Проте, чинним законодавства не передбачено такого платіжного документу як заява на прихід готівки.

Крім того, відповідно до копії касового журналу по територіальному відокремленому безбалансовому відділенню №10013/0332 філії - Львівського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за 13 вересня 2013 року готівкові кошти у розмірі 5 тис. доларів США до каси банку не вносилися.

Таким чином, суди у порушення вищевказаних вимог закону та ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України не дослідили, чи наявні належні та допустимі докази дотримання сторонами письмової форми договору банківського вкладу, у разі якщо відсутня ощадна книжка або інший документ, що відповідає вимогам установленим законом, який підтверджує внесення грошової суми на вкладний, депозитний рахунок відповідачки.

Також, суди у порушення ч. 4 ст. 60 ЦПК України дійшли висновку про внесення відповідачкою 5 тис. доларів США на рахунок банку шляхом безготівкового перерахунку, який ґрунтується на припущеннях, так як за твердженнями представника банку при розслідуванні кримінального провадження відповідачка давала показання про те, що до 2013 року не відкривала депозитних рахунків у зазначеному вище територіальному відокремленому безбалансовому відділенні ПАТ «Державний ощадний банк України». Разом з тим у порушення вимог ст. ст. 214, 315 ЦПК України суди зазначені доводи не перевірили.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значеннядля правильного вирішення справи, не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають частковому скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 липня 2016 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про визнання нікчемним договору на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 13 вересня 2013 року скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик