Провадження № 22-ц/779/153/2016
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 Ростислава-Броніслава Богдановича про відстрочку виконання рішення суду, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 13 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2014 року було скасовано рішення Івано-Франківського міського суду від 21 листопада 2013 року та ухвалено нове рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №IFU0GA00000255 від 29 серпня 2006 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2-Б.Б. яка станом на 25 серпня 2011 року складала 39 689,84 долари США, звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору від 29 серпня 2006 року, а саме: квартиру загальною площею 49,40 кв.м., яка знаходиться по вул. О. Довженка, 7/35 в м. Івано-Франківську та належить на праві власності ОСОБА_2-Б.Б.

Застосовано процедуру продажу предмета іпотеки, визначену ст. 38 Закону України «Про іпотеку», шляхом укладення ПАТ КБ «ПриватБанк» від свого імені договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації не нижче 216 645,00 грн.

Виселено ОСОБА_2-Б.Б. з квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні вимоги про зняття ОСОБА_2-Б.Б. з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС м. Івано-Франківська за адресою м. Івано-Франківськ, вул. О. Довженка, 7/35 відмовлено.

24 вересня 2015 року ОСОБА_2-Б.Б. звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання судового рішення.

Зазначав, що 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким встановлено порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмет застави та іпотеки.

Посилаючись на те, що предметом іпотеки є нерухоме житлове майно, яке виступає як забезпечення зобовязань громадянина України за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті, даний предмет іпотеки має площу, яка не перевищує 140 кв.м., є його постійним місцем проживання та відсутність в нього іншого житла, просив відстрочити на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» виконання рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2014 року щодо звернення стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки квартиру по вул. Довженка, 7/35 та щодо його виселення з вказаної квартири.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_2-Б.Б. задоволено. Відстрочено виконання рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2014 року в частині звернення стягнення на квартиру загальною площею 49,40 кв.м., яка розташована за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Довженка, 7/35, шляхом її продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_2-Б.Б. договору купівлі продажу, до втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В апеляційні скарзі на дану ухвалу ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відстрочка виконання рішення суду носить винятковий характер та може бути застосована судом лише за наявності обставин, що утруднюють або роблять неможливим виконання рішення.

Вважає, що ОСОБА_2-Б.Б. не надав належних та допустимих доказів про те, що він дійсно проживає в квартирі, яка виступає предметом іпотеки, оскільки відсутня довідка про реєстрацію/проживання осіб в предметі іпотеки.

Крім того вважає, що надана заявником копія будинкової книги, не може бути доказом, оскільки оригінал будинкової книги в судовому засіданні не досліджувався, а тому копія будинкової книги є недостатнім доказом, що не дозволяє дійти достовірного висновку.

Апелянт звертає увагу та те, що його не було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи, що позбавило його можливості надати пояснення та заперечення по суті заяви про відстрочку виконання рішення, серед яких відомості про те, що ОСОБА_2-Б.Б. проживає та зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також вважає, що посилання ОСОБА_2-Б.Б. на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не є винятковою обставиною в розумінні ст. 373 ЦПК України.

У звязку з наведеним, просить оскаржувану ухвалу скасувати.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з вищенаведених мотивів.

Представник ОСОБА_2-Б.Б. ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що квартира АДРЕСА_2 є постійним місцем проживання ОСОБА_2-Б.Б., загальна площа квартири складає 49,40 кв.м., іншого житла у нього немає і вказана квартира є предметом іпотеки на забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, наданим в іноземній валюті, а тому виконання рішення у даній справі необхідно відстрочити на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до моменту втрати чинності вказаним Законом.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2-Б.Б. звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2014 року, у звязку із тим, що на правовідносини повязані зі зверненням стягнення на спірну квартиру поширюються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і це є підставою для відстрочення відповідного судового рішення.

Посилаючись на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», заявник просив суд відстрочити виконання судового рішення у порядку, що передбачений ст. 373 ЦПК України.

Згідно зі ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Судом встановлено, що 29 серпня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2-Б.Б. було укладено кредитний договір № IFU0GA00000255, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 30 000,00 доларів США на купівлю квартири на первинному ринку, а також 3 216,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних, строком до 29 серпня 2016 року.

На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № IFU0GA00000255 від 29 серпня 2006 року між банком та ОСОБА_2-Б.Б. було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2014 року було скасовано рішення Івано-Франківського міського суду від 21 листопада 2013 року та ухвалено нове рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №IFU0GA00000255 від 29 серпня 2006 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2-Б.Б., яка станом на 25 серпня 2011 року складала 39 689,84 долари США, звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору від 29 серпня 2006 року, а саме: квартиру загальною площею 49,40 кв.м., яка знаходиться по вул. О. Довженка, 7/35 в м. Івано-Франківську та належить на праві власності ОСОБА_2-Б.Б., шляхом її продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_2-Б.Б. договору купівлі-продажу.

Виселено ОСОБА_2-Б.Б. з квартири АДРЕСА_3.

03 вересня 2015 року судом по справі було видано виконавчий лист.

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон № 1304-VII) протягом дії цього Закону, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира, загальна площа якої становить 49,40 кв. м., використовується ОСОБА_2-Б.Б. як постійне місце проживання, іншого житла у нього немає.

Оскільки на даний час предмет іпотеки не реалізовано, вищевказана квартира є майном, яке виступає як забезпечення зобовязань відповідача за споживчим кредитом від 29 серпня 2006 року, наданим ОСОБА_2-Б.Б. банком в іноземній валюті, та яке використовується ним, як місце постійного проживання, то на правовідносини між сторонами поширюється дія вище вказаного Закон № 1304-VII, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення заяви, оскільки в період дії даного Закону № 1304-VII не може відбуватись звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки згідно з п. 4 названого Закону № 1304-VII протягом дії цього закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Посилання апелянта на те, що судом не було враховано, що відстрочка виконання рішення суду носить винятковий характер та може бути застосована лише за наявності обставин, що утруднюють або роблять неможливим виконання рішення не заслуговують на увагу, оскільки вказаний Закон № 1304-VII є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону не підлягає виконанню (правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-57цс15).

З наданої в засідання апеляційного суду представником банку інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта вбачається, що у заявника у власності відсутнє інше нерухоме житлове майно.

Факт реєстрації заявника в спірній квартирі підтверджується копією будинкової книги та відміткою про реєстрацію ОСОБА_2-Б.Б. у паспорті.

Крім того, факт постійного проживання заявника в спірній квартирі було встановлено і рішенням апеляційного суду від 27 березня 2014 року.

А тому доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 07 жовтня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було повідомлено про час та місце розгляду справи, а тому не заслуговують на увагу доводів апелянта про неналежне повідомлення банку про час та місце судового розгляду.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 13 жовтня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Г.П. Мелінишин

ОСОБА_5