Справа № 161/5607/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Провадження № 22-ц/773/1570/16 Категорія: 81 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Здрилюк О. І., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

заявника ОСОБА_2,

представника субєкта оскарження ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на рішення державних виконавців відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеною скаргою. Вказувала на ті обставини, що 09 листопада 2015 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Луцького РУЮ ОСОБА_4 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49251791 щодо стягнення з неї на користь ВАТ «Укртелеком» 12639 грн. 83 коп. боргу за виконавчим листом № 2-4300, виданим Луцьким міським судом 12 листопада 2001 року і предявленим стягувачам до виконання 5 листопада 2015 року.

14 грудня 2015 року цим же державним виконавцем у зазначеному виконавчому провадженні винесено постанову про звернення стягнення на її пенсію у розмірі 20% до погашення боргу в сумі 13953 грн. 81 коп.

Також зазначала, що про наявність вказаних постанов про відкриття виконавчого провадження: від 24 січня 2009 року, 09 грудня 2009 року, 07 травня 2012 року, 26 лютого 2014 року, 09 липня 2014 року за виконавчим листом № 2-4300, виданим 12.11.2001 року, їй стало відомо лише 18 квітня 2016 року після отримання з ДВС відповіді на своє звернення.

Покликаючись на ті обставини, що стягувачам ПАТ «Укртелеком» були порушені строки предявлення виконавчого документу до виконання, а копії оскаржуваних постанов субєктом оскарження не направлялись на її адресу рекомендованими листами з повідомленням про вручення, заявниця просила суд визнати зазначені постанови державних виконавців незаконнми та скасувати їх.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення державних виконавців відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції відмовлено.

У поданій на ухвалу суду першої інстанції апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_2, просить її скасувати як незаконну і необґрунтовану, прийняту судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та постановити нову хвалу про задоволення скарги.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови ніяким чином не порушують прав та інтересів заявниці і винесені субєктом оскарження відповідно до вимог чинного матеріального закону.

Такий висновок є правильним.

Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінченням строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ст. 23 цього Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання переривається пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Пунктом четвертим Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» від 04.11.2010 року встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 68, ч. 6 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Звернення стягнення на пенсію здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

Встановлено, що рішенням Луцького міського суду Волинської області від 12 листопада 2001 року було задоволено позов ВАТ «Укртелеком» до заявниці ОСОБА_2, стягнуто з неї в користь ВАТ «Укртелеком» 12510 грн. 83 коп. заборгованості за надані послуги звязку та 129 грн. судових витрат по справі (а.с. 4, 44).

На виконання вказаного рішення, Луцьким міським судом 12.11.2002 року стягувачу ВАТ «Укртелеком» (правонаступник якого ПАТ «Укртелеком») видавався виконавчий лист №2-4300/2001р., який ним був предявлений до виконання 18 листопада 2002 року і на підставі якого 22 листопада 2002 року державним виконавцем ВДВС Луцького МУЮ виносилась постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с. 36-37, 45-48).

Крім того встановлено, що зазначений виконавчий лист неодноразово повертався стягувачу ПАТ «Укртелеком» без виконання із-за відсутності у боржника ОСОБА_2 майна, на яке можливе звернення стягнення, і повторно, в межах передбачених законом «Про виконавче провадження» строків, подавався стягувачем в органи ДВС для відкриття виконавчого провадження (а. с. 49-68, 74-75,81-88, 94-96). 09 листопада 2015 року державним виконавцем ВДВС Луцького районного управління юстиції за заявою стягувача в чергове було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 боргу в користь ПАТ «Укртелеком», а 14 грудня 2015 року винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника, яку вона отримує в Управлінні ПФУ м. Луцька (а. с. 14-15).

Аналіз наведених норм матеріального права та встановлених обставин справи, на думку колегії суддів, свідчить про те, що покликання заявниці ОСОБА_2 на неправомірність дій державних виконавців субєкта оскарження і незаконність винесених ними постанов про відкриття виконавчого провадження, про звернення стягнення на пенсію, отримувану нею, є необґрунтованими і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції дав вірну правову оцінку.

Отже, встановивши, що оскаржувані рішення державними виконавцями субєкта оскарження були прийняті відповідно до закону, а виконавчі дії ними вчинялись у межах наданих повноважень і при цьому права та свободи заявниці не було порушено, суд першої інстанції цілком підставно постановив ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді