Справа № 392/351/16-ц
Провадження № 2/392/348/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 травня 2016 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим приміщення, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вулиця Садова, будинок № 5-А.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона з 20 вересня 2013 року є власником зазначеного вище житлового будинку в якому проживає разом із своєю сім»єю, відповідач у справі після придбання нею будинку ніколи не проживав у ньому, оскільки є членом сім»ї колишнього власника будинку ОСОБА_3 та зазначає, що інші члени сім»ї попереднього власника будинку добровільно знялися з реєстраційного обліку, як за місцем свого проживання у будинку, окрім відповідача місце проживання якого їй встановити не вдалося. Факт реєстрації місця проживання відповідача у належному на праві власності позивачу будинку порушує її права та охоронювані законом інтереси, у звязку із чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання не з»являвся.

ОСОБА_4 ст. 224 ЦПК України суд, зі згоди позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові пояснення позивача, матеріали справи, оцінивши докази в їх співставленні та сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вулиця Садова, будинок № 5-А, на підставі Договору міни від 20 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_5, реєстровий № 708, що підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 вересня 2013 року (а.с. 9-10).

З Довідки виданої Смолінською селищною радою Маловисківського району Кіровоградської області № 452 від 13 квітня 2016 року вбачається, що до складу сім»ї позивача входять: чоловік ОСОБА_6 та діти: ОСОБА_7 і ОСОБА_8, а також у вказаному будинку зареєстрований, як за місцем свого проживання, але не є членом сім»ї позивача ОСОБА_2 (а.с. 33).

ОСОБА_4 про встановлення факту не проживання від 01 січня 2015 року, 01 квітня 2015 року, 01 липня 2015 року, 01 жовтня 2015 року, 01 січня 2016 року, 16 лютого 2016 року, 01 квітня 2016 року посвідчених Смолінською селищною радою Маловисківського району Кіровоградської області громадянин ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11, 35-40).

Факт реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вулиця Садова, будинок № 5-А підтверджується Довідкою адресно довідкового підрозділу Маловисківського РС Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 01 квітня 2016 року (а.с. 24).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

ОСОБА_4 ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном.

ОСОБА_4 ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

ОСОБА_4 із ст. 150, 156 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, а члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселені не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

В силу ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено і положеннями ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, а обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

ОСОБА_4 правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 5 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї, в тому числі коли таке припинення права власності відбулося у зв'язку із смертю власника, членами сім'ї якого були особи, які проживали у належному померлому на праві власності житлі.

Вказана постанова, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для застосування судами при вирішенні спорів.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відповідач є зареєстрований в житловому приміщенні, яке належить позивачу на праві власності, проте він на даний час не є членом сім'ї власника житлового приміщення та між ними відсутні будь-які інші правовідносини.

Отже, враховуючи, що власник житлового приміщення, в якому відповідач був зареєстрований в житловому приміщенні, змінився і право власності на зазначене майно набула інша особа і те, що відповідач до кола членів сім'ї нового власника не входить, то, виходячи з наведеної правової позиції Верховного Суду України, відповідач втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вулиця Садова, будинок № 5-А.

Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлений той факт, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вулиця Садова, будинок № 5-А, наявність факту реєстрації відповідача, як за місцем свого проживання перешкоджає належним чином позивачу користуватися належним їй на праві власності будинком.

Таким чином, позов є обрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Враховуючи зазначені вимоги Закону, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача, а саме 551,20 грн. (п»ятсот п»ятдесят одна гривня 20 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218, 222-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщення, що знаходиться за за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вулиця Садова, будинок № 5-А.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 551,20 грн. (п»ятсот п»ятдесят одна гривня 20 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 (десяти) днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Д.М. Кратко