Справа № 754/9109/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2016 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути за свою користь з ОСОБА_2 основний борг у сумі 656205,68 грн, пеню у розмірі облікової ставки НБУ - 207437,83 грн., 3% річних - 59112, 45 грн., інфляційні в розмірі 1147141,06 грн., всього 20698997, 02 грн.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить: вжити заходи забезпечення позову по даній справі шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_2.

У судове засіданні відповідач не з'явився.

Перевіривши вищезазначену заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про повернення заяви, оскільки вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додається також документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову фізичною особою - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Судом встановлено, що до заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову не у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом встановлено, що у порушення вищевказаних вимог статті 151 ЦПК України, представником позивача у заяві не наведено причин, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов; обґрунтування необхідності саме цього виду забезпечення позову, який належить застосувати; у заяві відсутні інші відомості щодо нерухомого та рухомого майна потрібні для забезпечення позову; відсутнє обґрунтування чому забезпечення позову потрібно саме у виді накладення арешту та яким чином невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Суд звертає увагу заявника, що згідно ч. 4 ст. 153 ЦПК України суд, допускаючи забезпечення позову, може вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, яка вноситься на депозитний рахунок суду. Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин справи, але не повинен бути більшим за розмір ціни позову.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до обґрунтованого висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявнику, оскільки заяву подано без додержання зазначених вимог ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз'яснити позивачу, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою повернення заяви.

Суддя Петріщева І.В.