"20" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.
за участі секретаря Локоткова І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа Державна реєстраційна служба України про визнання права власності за набувальньою давністю,-
Позивач 06.10.2015 року звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа Державна реєстраційна служба України, про визнання права власності за набувальною давністю на ? частку квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2
Вимоги мотивує тим, що вона є власником ? частки зазначеної квартири, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Десятої Київської Державної нотаріальної контори 26.07.2005 року. Вищевказана квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.02.1997 р., виданого ДП «Будінвестсервіс» Фірми «Київінвест».
ОСОБА_4 є її рідна сестра, ОСОБА_3 чоловік сестри, а ОСОБА_2 відповідно їх рідний син. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 трагічно помер. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її сестра ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3.
Вона після смерті сестри отримала у спадщину ? частку квартири, а саме: 1/3 частина належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про власність, а 1/6 частка фактично прийнята останньою, проте не оформлена, що належала померлому сину сестри ОСОБА_2.
Інших спадкоємців, окрім неї, не має, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заводилась. Вона зареєструвалася у квартирі за вищевказаною адресою та проживає там більше десяти років. Оскільки вказана спадщина, що складається із ? частки квартири АДРЕСА_1 на визнана відумерлою органами місцевого самоврядування, вважає, що вона має право на отримання права власності на нерухоме майно в порядку ст. 344 ЦК України за набувальною давністю.
На момент смерті її родичів існувала заборгованість по оплаті комунальних послуг, яку вона у повному обсязі сплатила та по цей час сплачує всі житлово-комунальні послуги. Вона відкрито, добросовісно і безперервно більше десяти років користується вищевказаним нерухомим майном та несе витрати по його утриманню.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримала позов та викладені у ньому обставини.
Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи відповідач та третя особа були повідомлені належним чином, про причини неявки представників не повідомили, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.02.1997 р., виданого ДП «Будінвестсервіс» фірми «Київінвест», згідно розпорядження № 62 від 05.02.1997 р. (а.с. 5). Квартира складається з трьох кімнат жилою площею 42,4 кв.м., загальною площею 56,7 кв.м., зареєстрована в Київському БТІ 17 лютого 1997 року, запис у реєстровій книзі за № 3540 (а.с. 6-8).
Позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_4.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла сестра позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 08.02.2005 року, а/з № 1688 (а.с. 12).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 28.02.2005 року, а/з № 3993 (а.с. 11).
Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні засвідчили, що є сусідами позивача, ОСОБА_1 вже більше 10 років проживає у квартирі АДРЕСА_1, яка належала сім'ї покійної сестри позивача. Син сестри ОСОБА_2 помер восени 2004 року, після чого сестра ОСОБА_4 захворіла і позивач її доглядала. Після смерті сестри в січні 2005 року і її колишнього чоловіка в лютому 2005 року ОСОБА_1 постійно проживає в цій квартирі по даний час. Позивач займалася похованням всієї родини своєї сестри ОСОБА_4.
Позивач, як сестра спадкодавця ОСОБА_4, отримала у спадщину ? частину квартири АДРЕСА_1, а саме: 1/3 частина належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло та 1/6 частка належала померлому ОСОБА_2, і ОСОБА_4, як мати яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.07.2005 р., виданим державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Васильченко Л.О., зареєстрованим у реєстрі за № 2н-2450 (а.с. 13).
Також вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 247 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, витребуваними з Десятої Київської державної нотаріальної контори (а.с. 60-85).
Судом не встановлено спадкоємців після смерті ОСОБА_3. Родичкою останнього позивач не являється, тому отримати у власність спірну частину квартири, як спадкове майно, позбавлена можливості.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.
Згідно витягу із Спадкового реєстру спадкоємці після смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини не звертались (а.с. 14, 48).
Аналогічні відомості містяться у відповіді, що надавалася Першою Київською державною нотаріальною конторою на вимогу суду (а.с. 47).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.01.2016 р. відомості про реєстрацію права власності на кв. АДРЕСА_1 у реєстрі відсутні (а.с. 56).
На момент смерті родичів позивача існувала заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за спірну квартиру у розмірі 2 921,59 грн. та 545,66 грн., згідно довідок про обсяги заборгованості за житлово-комунальні послуги за 2005 р., виданих ЖЕУ № 3 (а.с. 18, 19). Станом на 01.03.2015 р. заборгованість відсутня, що підтверджується довідкою, виданою ЖРЕО-402 від 27.03.2015 р. (а.с. 17).
Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
При цьому, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., отже, визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 р.
Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.
Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Статтею 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини має подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.
Судом встановлено, що орган місцевого самоврядування (до 01.11.2010 р. Дніпровська районна в м. Києві рада) на протязі одного року з дня відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 та в подальшому до 01.11.2010 року, не звернувся із заявою до суду про визнання відумерлою спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3, як це передбачено положеннями ст. 1277 ЦК України.
Вказані обставинами підтверджуються листом Дніпровського районного суду м. Києва від 14.01.2016 р. та повідомленням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.01.2016 р.
Отже, позивач належними і допустимими доказами довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно, оскільки вона з початку 2005 року по даний час, тобто більш ніж десять років підряд добросовісно і відкрито користується ? частиною квартири АДРЕСА_1, яка належала померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і ніким не була успадкована, спадщина відумерлою не визнавалася, при цьому позивач несе витрати по утриманню спірного майна, відповідно визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 328, 344 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 169, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа Державна реєстраційна служба України про визнання права власності за набувальньою давністю задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на ? частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.02.1997 року виданого ДП «Будінвестсервіс» фірми «Київінвест».
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя