Суддя Лігус С. М.
Провадження № 2/644/228/16
РІШЕННЯ

іменем України

21 липня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Лігус С.М.

при секретарі - Дяченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Орджонікідзевський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення боргу, передачу предмета іпотеки в управління та виселення,

В С Т А Н О В И В:

30.11.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, який надалі було уточнено, де вказав, що 29.05.2009 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір. Згідно умов договору ОСОБА_4 позичила у позивача 230 000 гривень, еквівалентно 30 000 доларів США, які зобовязалась повернути до 29 липня 2009 року. П. 1.2 іпотечного договору встановлено, що Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем своїх зобовязань за п.1.1 цього договору отримати задоволення за рахунок заставного майна. П.1.3 іпотечного договору встановлено, що предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 (тепер Северіна ОСОБА_5) в м. Харкові. Іпотекодавець не виконав свої зобовязання, внаслідок чого іпотекодержатель звернувся до нотаріуса і отримав 23.12.2009 року виконавчий напис щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки вимог позивача у розмірі - 230 000 гривень, плати за вчинення виконавчого напису у сумі - 5 750 гривень , разом 235 750 гривень. 11.01.2010 року позивач подав виконавчий напис до Орджонікідзевського відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. 05.04.2012 року громадянка ОСОБА_4, померла, на момент смерті іпотекодавця предмет іпотеки не було реалізовано, вимоги іпотетекодержателя не були задоволені. 28.09.2012 року до 4-ої Харківської державної нотаріальної контори звернулася донька ОСОБА_4 - ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини за законом. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.06.2013 р боржника у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого напису замінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_6. Постановою державного виконавця від 17.07.2013 року боржника у виконавче провадженні замінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_2. До теперішнього часу предмет іпотеки не реалізовано, оскільки ОСОБА_2, яка прийняла спадщину після померлої матері не оформила її і з повідомлень державного виконавця вбачається, що це перешкоджає реалізації предмета іпотеки. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №46 за №4330 від 23.11.2015 року в квартирі №5 в будинку №32 в м. Харкові, яка є предметом іпотеки, мешкають та зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за іпотечним договором від 29.05.2009 року в розмірі еквіваленту 30 000 доларів США на день платежу шляхом визнання за ОСОБА_1 права продажу будь-якій особі покупцеві предмету іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_2 з наданням всіх повноважень продавця, у тому числі, отримання правовстановлюючих документів на нерухомість або їх дублікатів, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах Державної реєстраційної служби України, КП «Харківське міське БТІ», органах нотаріату. Визначити початкову ціну предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_2 для його подальшої реалізації в розмірі 711 297 грн.

Задовольнити вимоги іпотекодержателя - ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в еквіваленті 30 000 доларів США на день платежу за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_2. Передати предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 в управління іпотекодержателю - ОСОБА_1 на період до його реалізації з метою збереження предмета іпотеки з наданням права користування предметом іпотеки, обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладення договорів на охорону із спеціалізованими підприємствами. Виселити та зняти з реєстрації з квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 з позовом не згоден та в суді зазначив, що спадщину після смерті матері ОСОБА_4 ОСОБА_2 прийняла фактично, постійно проживає в квартирі разом з сином ОСОБА_3, іншого житла в неї немає, спірна квартира була придбана не за кошти, які були отримані за іпотечним договором. Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявилася, надала суду пояснення, які співпадають з поясненнями її представника в суді.

Відповідач ОСОБА_3, представник третьої особи Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, до суду не зявилися, повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили, суд ухвалив слухати справу у їх відсутності.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.05.2009 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір. Згідно умов договору ОСОБА_4 позичила у позивача 230 000 гривень, еквівалентно 30 000 доларів США, які зобовязалась повернути до 29 липня 2009 року. П. 1.2 іпотечного договору встановлено, що Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем своїх зобовязань за п.1.1 цього договору отримати задоволення за рахунок заставного майна. П.1.3 іпотечного договору встановлено, що предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 (тепер Северіна ОСОБА_5) в м. Харкові. Іпотекодавець не виконав свої зобовязання, внаслідок чого іпотекодержатель звернувся до нотаріуса і отримав 23.12.2009 року виконавчий напис щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки вимог позивача у розмірі - 230 000 гривень, плати за вчинення виконавчого напису у сумі - 5 750 гривень , разом 235 750 гривень. 11.01.2010 року позивач подав виконавчий напис до Орджонікідзевського відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. 05.04.2012 року громадянка ОСОБА_4, померла, на момент смерті іпотекодавця предмет іпотеки не було реалізовано, вимоги іпотетекодержателя не були задоволені. 28.09.2012 року до 4-ої Харківської державної нотаріальної контори звернулася донька ОСОБА_4 - ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини за законом. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.06.2013 р боржника у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого напису замінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_2. Постановою державного виконавця від 17.07.2013 року боржника у виконавче провадженні замінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_2.

До теперішнього часу предмет іпотеки не реалізовано. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №46 за №4330 від 23.11.2015 року в квартирі №5 в будинку №32 в м. Харкові, яка є предметом іпотеки, мешкають та зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Рішенням Харківської міської ради Харківської області від 20.11.2015 року №12/15 «Про перейменування обєктів топоніміки міста Харкова» назву вулиці 17-го Партзїзду змінено на ОСОБА_5.

Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку». Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.2 ст.15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Позивач звернувся до суду з позовом про поновлення його порушеного права звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу. Але, як вбачається з матеріалів справи і на що вказує позивач в своєму позові, право на звернення стягнення на предмет іпотеки квартири квартира АДРЕСА_1 (тепер Северіна ОСОБА_5) в м. Харкові було було реалізоване позивачем шляхом надання виконавчого напису нотаріуса від 03.12.2009 року (а.с.9) на виконання в Орджонікідзевський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.06.2013 р боржника у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого напису замінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_2. Постановою державного виконавця від 17.07.2013 року боржника у виконавче провадженні замінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_2.(а.с.10-11). З наведеного вбачається відсутність порушеного права позивача ОСОБА_1 на звернення стягнення на предмет іпотеки. Питання що до не виконання Державною виконавчою службою виконавчого напису позивач не позбавлений можливості вирішити в порядку ст.383 ЦПК України.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем суду не надано доказів що до вартості предмету іпотеки, тому суд позбавлений можливості вирішити питання про що до стягнення грошових коштів в еквіваленті 30 000 доларів США на день платежу за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки та вважає за необхідним відмовити.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-39цс15.

Позивачем суду не доведено, що предмет іпотеки квартира АДРЕСА_1 (тепер Северіна ОСОБА_5) в м. Харкові була придбаний за рахунок коштів отриманих за іпотечним договором, тому позов ОСОБА_1 про виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстрації зі спірної квартири задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.13, 15,16 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст. 109 Житлового Кодексу Української РС, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України,суд -

ВИРІШИВ:

В позовіОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Орджонікідзевський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_4 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за іпотечним договором від 29.05.2009 року в розмірі еквіваленту 30 000 доларів США на день платежу шляхом визнання за ОСОБА_1 права продажу будь-якій особі покупцеві предмету іпотеки, визначення початкової ціни предмета іпотеки в розмірі 711 297 грн., про передачу предмету іпотеки в управління іпотекодержателю - ОСОБА_1, про стягнення грошових коштів в еквіваленті 30 000 доларів США на день платежу за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки, передачі предмета іпотеки ОСОБА_1, про виселення та зняття з реєстрації з квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_7 та ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.М. Лігус