1Справа № 2-1515/11 6/335/416/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., при секретарі Кудряшовій Ю.І. за участю представника заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя заяву ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 про повторне виселення,-

ВСТАНОВИВ :

27.10.2016 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про повторне виселення боржника.

У заяві зазначає, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.04.2012 року задоволено позов ОСОБА_3 до Запорізької міської ради, Виконавчого комітету Запорізької міської ради, ОСОБА_4, третя особа: КП «РЕПОГ» про визнання рішення незаконним, визнання ордеру на житлове приміщення недійсним та виселення задоволено. Визнано рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 457/2 від 28.09.2010 року «Про надання житлової площі в гуртожитках» в частині надання житлової площі ОСОБА_4, кімнати № 10/2, житловою площею 9, 5 кв.м. по вул. .Патріотичній у м. Запоріжжя незаконним. Визнано ордер № 83 серії «Г» від 12.10.2010 року на житлове приміщення, що знаходиться за адресою м.Запоріжжя, вул.. Патріотична, 50 кім. 10/2 житловою площею 9, 5 кв.м. недійсним. Виселено ОСОБА_4 з житлового приміщення, що знаходиться за адресою м.Запоріжжя, вул.. Патріотична, 50 кімн. 10/2. .Стягнуто судові витрати.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20.06.2012 р. рішення залишено без змін.

Постановою державного виконавця від 26.07.2012 року відкрито виконавче провадження по виконанню рішення суду в частині виселення ОСОБА_4

Відповідно до акту державного виконавця від 17.10.2012 року в ході проведення виконавчих дій встановлено, що ОСОБА_4 в кімнаті 10/2 по вул.. Патріотична, 50 у м.Запоріжжя не проживає, в цій кімнаті мешкає її син і 23.10.2012 року державним виконавцем на підставі п. 8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1515/11.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2013 р. позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Міське комунальне підприємство «Основаніє», Запорізька міська рада, Служба у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про усунення перешкод у здійсненні права користування та відновлення становища, яке існувало до порушення задоволено.

Постановами державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 25.02.2014 р. ВП №42163917 та ВП №42164128 відкриті виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 335/1394/13-ц, виданого 10.02.2014 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, в частині виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з кімнати №10/2 у будинку № 50 по вул. Патріотичній у м. Запоріжжі.

Під час виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів № 335/1394/13-ц, виданих 10.02.2014 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, в частині виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з кімнати №10/2 у будинку № 50 по вул. Патріотичній у м. Запоріжжі, державним виконавцем встановлено, що за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 50, кім. 10/2 проживає ОСОБА_4, а боржники за цим виконавчим провадженням в даній кімнаті не знаходяться.

Станом на жовтень 2016 року боржник ОСОБА_4 проживає у спірному житлі, тобто знов вселилася до житлового приміщення, з якого її було виселено за рішенням суду, а тому просить постановити ухвалу про повторне виселення ОСОБА_4 з житлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 50, кім. 10/2, на підставі виконавчого листа № 2-1515/11, виданого 17.07.2012 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя

В судовому засіданні представник заявника наполягає на задоволенні заяви, на підставах, викладених у неї. Зазначала, що на теперішній час ОСОБА_4 проживає у спірному приміщенні, повторно вселилася до нього, про що свідчить висновок Вознесенівського ВП Дніпровського ГУНП в Запорізькій області від 05.05.2016 року. Дійсно виконавче провадження по виконанню виконавчого листа знищено, у звязку із чим, на звернення до органу ДВС їй було надано лише роздруковані з Реєстру виконавчих проваджень постанови державного виконавця у даному провадженні про відкриття та про закінчення виконавчого провадження.

В судовому засіданні 01 жовтня 2014 року представник боржника заперечує про ти задоволення заяви, оскільки ОСОБА_4 не була примусово виселена з даного житлового приміщення, так як не проживала у цій кімнаті, а тому підстав для повторного її виселення немає, окрім того, виконавче провадження не може бути поновлено, так як знищено. До того ж зазначив, не зрозуміло рішення суду про виселення ОСОБА_4 в частині надання іншого приміщення чи ні.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

З урахуванням думку учасників процесу, які не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності інших осіб у даному провадженні, належним чином повідомлених, суд визнав неповажними причини їх неявки та вважає за можливе розглянути заяву за відсутності інших учасників.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2012 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізької міської ради, Виконавчого комітету Запорізької міської ради, ОСОБА_4, третя особа: КП «РЕПОГ» про визнання рішення незаконним, визнання ордеру на житлове приміщення недійсним та виселення задоволено та визнано рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 457/2 від 28.09.2010 р. «Про надання житлової площі у гуртожитках» в частині надання житлової площі ОСОБА_4, кімнати № 10/2, житловою площею 9,5 кв.м, по вул. Патріотичній, буд. 50 у м. Запоріжжі незаконним; визнано ордер № 83 серії «Г» від 12.10.2010 р. на житлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 50, кім. 10/2, житловою площею 9,5 кв.м, - недійсним; виселено ОСОБА_4 з житлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 50, кім. 10/2.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20.06.2012 р. рішення залишено без змін.

Постановою Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 26.07.2012 р. ВП №33544531 відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа від 17.07.2012 р. про виселення ОСОБА_4 з кімнати № 10/2 по вул. Патріотичній, буд. 50 у м. Запоріжжі. (т.1 а.с.300,т.2 а.п.32)

Згідно з актом № 972/6 від 17.10.2012 р. головним державним виконавцем Святченко Є.В. в ході проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа №2-1515/11 встановлено, що ОСОБА_4 в кімнаті № 10/2 по вул. Патріотичній, 50 у м. Запоріжжі не мешкає, в цій кімнаті мешкає її син ОСОБА_5 (т.1 а.с.301)

23 жовтня 2012 року головним державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_7 на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1515/11 у зв'язку з повним фактичним виконанням згідно з виконавчим документом (т.2 а.с. 34, т.1 а.с.302).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2013 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Міське комунальне підприємство «Основаніє», Запорізька міська рада, Служба у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про усунення перешкод у здійсненні права користування та відновлення становища, яке існувало до порушення задоволено.

Постановами державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 25.02.2014 р. ВП №42163917 та ВП №42164128 відкриті виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 335/1394/13-ц, виданого 10.02.2014 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, в частині виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з кімнати №10/2 у будинку № 50 по вул. Патріотичній у м. Запоріжжі.

Згідно з актом державного виконавця Приставки Р.О. від 07.07.2014 р. в процесі проведення виконавчих дій з примусового виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 державним виконавцем встановлено, що за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 50, кім. 10/2 проживає ОСОБА_4, боржники за цим виконавчим провадженням в даній кімнаті не знаходяться.

Відповідно до ч.11 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції Закону яка діяла на час видачі виконавчого листа 2-1515/11, як і ч. 10 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року, який діє на момент звернення із заявою про повторне виселення ОСОБА_3, передбачено у разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження в такому разі підлягає поновленню за постановою державного виконавця.

Отже за змістом як ч.11 ст.78 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону станом на час видачі виконавчого листа, так і за змістом ч. 10 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року, який діє на момент звернення із заявою ОСОБА_3, для постановлення ухвали про повторне виселення особи на підставі рішення суду про виселення необхідно з'ясувати та довести дві обставини, а саме: 1) примусове виселення особи з приміщення і 2) самостійне вселення цієї особи в це приміщення.

Отже, повторне виселення особи можливе лише за тієї умови, що ця особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження 17 липня 2012 року було відкрито про виселення ОСОБА_4 з житлового приміщення. За актом державного виконавця від 17 жовтня 2012 року, примусового виселення ОСОБА_4 з кімнати 10/2 по вул.. Патріотична, 50 в м. Запоріжжі не було здійснено, оскільки остання фактично в кімнаті не мешкала, а в цій кімнаті мешкав її син. ОСОБА_4 мешкала в сусідній кімнаті (т.2 а.с. 33).

Виконавче провадження закінчено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з повним фактичним виконанням згідно з виконавчим документом.

Сама по собі постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з посиланням на фактичне виконання рішення суду не може бути визнана належним доказом на підтвердження факту примусового виселення боржника.

З матеріалів не вбачається, що ОСОБА_3 у встановленому законом порядку оскаржувала якісь дії державного виконавця, його постанови, акти і таке інше.

Таким чином, не можна визнати, що відбулося примусове виселення ОСОБА_4 та виконавче провадження закінчено саме з примусового виселення ОСОБА_4

Зазначені обставини встановлені ухвалою суду апеляційної інстанції від 10 грудня 2014 року (т.2 а.с.75-77), а тому відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

З урахуванням тих обставин, що ОСОБА_4 не була примусово виселена, правові підстави для повторного виселення на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження» немає, а відтак заява задоволенню не підлягає.

Водночас, слід зазначити, що норми ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року на момент звернення до суду із даною заявою передбачають, що виконавче провадження підлягає поновленню за постановою державного виконавця.

Проте, відповідно до п. 9.9. Порядку роботи із документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 року строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки.

Виконавче провадження про виселення ОСОБА_4 закінчено 23.10.2012 року та на теперішній час знищено, про що також зазначили у судовому засіданні учасники процесу, і підстав, визначених п.1 Розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджених наказом МЮУ 02.04.2012 року №512/5 (в редакції наказу 29.09.2016 року № 2835/5), для поновлення виконавчого провадження як з ініціативи сторони виконавчого провадження так і з ініціативи виконавця, немає.

До того ж, варто зазначити, що рішення суду щодо виселення ОСОБА_4 від 19.04.2012 року набрало законної сили 20.06.2012 року, виконавче провадження з виконання рішення суду завершено 23.10.2012 року, а з заявою про повторне виселення заявник звернувся у жовтні 2016 року, тобто через чотири роки після виконання судового рішення, що порушує принцип юридичної визначеності, що є однією зі складових верховенства права.

На підставі зазначеного, заяву ОСОБА_3 суд залишає без задоволення.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 про повторне виселення,- залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізький області протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Ю. В. Апаллонова