Справа № 128/3023/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

06.09.2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Свистун Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 17 січня 2014 року померла ОСОБА_2 в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі на: будинковолодіння № 13 по вул. Центральній (раніше вул. Леніна) в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, що належало померлій, як голові робочого двору згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району. Свідоцтво про право власності на даний будинок ОСОБА_2 за життя не отримала, в зв'язку з цим він не має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі.

27 березня 2013 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала синові ОСОБА_3. Таким чином, спадкоємцем за заповітом після смерті 17 січня 2014 року ОСОБА_2 був ОСОБА_3. Осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті 17 січня 2014 року ОСОБА_2, немає. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв ОСОБА_3, так як у встановлений законом строк подав як спадкоємець за заповітом заяву про прийняття спадщини.

11 грудня 2014 року помер ОСОБА_3 в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі на: будинковолодіння № 13 по вул. Центральній в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, яке він фактично успадкував після смерті ОСОБА_2, але за життя не оформив своїх спадкових прав. Також до складу спадкового майна входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 3 по вул. Шевченка в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, що належало померлому як єдиному члену колгопного двору, який не втратив право на частку в майні двору станом на 15.04.1991 року.

07 вересня 1989 року виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району було видано свідоцтво № 20 на право особистої власності на домоволодіння, згідно якого даний цілий житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3, тому він не має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі.

17 травня 2011 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за закон матиме право, - ОСОБА_1.

Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3. Осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3, немає. Спадщину після смерті ОСОБА_3 він прийняв, так як у встановлений законом строк подав як спадкоємець за заповітом заяву про прийняття спадщини. На іншу частину спадкового майна, а саме: на земельну ділянку площею 1,2145 гектарів у межах згідно з планом, що розташована на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:003:0018, йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинки в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки спадкодавець при житті не оформив правовстановлюючі документи на зазначені будинковолодіння. В звязку з зазначеним ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на: цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 13 по вул. Центральній в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області і на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 3 по вул. Шевченка в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області.

В судове засідання сторони не зявились, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому представник позивача ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_4 позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, представник відповідача сільський голова Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області позовні вимоги визнає.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки учасників процесу, викладені у поданих через канцелярію суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 17.01.2014 року в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 279550 від 20.01.2014 року (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого входить також будинковолодіння, розташоване в с. Мізяківські Хутори по вул. Центральна, 13, Вінницького району Вінницької області, загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею 34,6 кв.м, яке згідно відомостей технічного паспорта, виготовленого ТОВ ПІК «Поділлябудінвест» від 13.07.2016 року, в цілому складається з: житлового будинку «А», прибудови «а», тамбуру «а1», сараю «Б», бані «В», погребу з шиєю «Г», убиральні «Д», криниці № 1, воріт з хвірткою № 2, огорожі № 3 (а.с.14-18).

Вказане будинковолодіння належало спадкодавиці ОСОБА_2 як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на майно двору станом на 15.04.1991 року, що підтверджується копією виписок з погосподарської книги Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області за адресою: с. Мізяківські Хутори, вул. Леніна, 13, Вінницького району Вінницької області (а.с.26-37); довідками за № 2435, № 2437 та № 2457, виданими виконкомом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 06.07.2016 року та 11.07.2016 року, відповідно до яких ОСОБА_2, яка померла 17.01.2014 року, за життя володіла, користувалась та розпоряджалась вищезазначеним будинковолодінням, на момент своєї смерті проживала і була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, була головою домогосподарства за вказаною адресою (а.с.20, 21, 23); копією домової книги (а.с.38, 39).

Згідно рішення № 906 44 сесії 6 скликання Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25.09.2015 року вулицю Леніна в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області переіменовано на вулицю Центральна (а.с.53).

Частина 1 статті 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

27.03.2013 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 32, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, - синові ОСОБА_3 (а.с.9).

Той факт, що саме ОСОБА_3 є спадкоємцем за зазначеним заповітом, підтверджується копією свідоцтва про його народження серії ЯИ № 901408 від 13.11.1952 року (а.с.110).

Осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2, немає, що підтверджується довідкою № 2436, виданою виконкомом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 06.07.2016 року (а.с.19).

ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв, так як у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, про що свідчить копія спадкової справи № 210/2014 (а.с.104-108).

11.12.2014 року в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 305836 від 15.12.2014 року (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входить будинковолодіння, розташоване в с. Мізяківські Хутори по вул. Центральна, 13, Вінницького району Вінницької області, яке він фактично успадкував після смерті матері ОСОБА_2, але за життя не оформив правстановлюючих документів, а також 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 3 по вул. Шевченка в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, що належало померлому як єдиному члену колгопного двору, який не втратив право на частку в майні двору станом на 15.04.1991 року, що належала останньому на праві приватної власності згідно свідоцтва про право приватної власності від 07.09.1989 року № 20 (а.с.40).

Відповідно до вказаного свідоцтва на праві приватної власності згідно свідоцтва про право приватної власності від 07.09.1989 року № 20, 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 3 по вул. Шевченка в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3

Вказана частка будинковолодіння належала спадкодавцю ОСОБА_3 як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на майно двору станом на 15.04.1991 року, що підтверджується копією виписок з погосподарської книги Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області за адресою: с. Мізяківські Хутори, вул. Шевченка, 3, Вінницького району Вінницької області (а.с.54-64); довідками за № 2434, № 2456 та № 2432, виданими виконкомом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 06.07.2016 року, відповідно до яких ОСОБА_3, який помер 11.12.2014 року, за життя володів, користувався та розпоряджався 1/2 часткою вищезазначеного будинковолодіння, на момент своєї смерті проживав і був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.46-48).

17.05.2011 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 235, яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, - ОСОБА_1 (а.с.10).

Позивач ОСОБА_1 спадщину прийняв, так як у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обовязкову частку в спадковому майні, немає, що підтверджується копією спадкової справи № 38/2015, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлого 11.12.2014 року ОСОБА_3 та довідкою № 2431, виданою виконкомом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 06.07.2016 року (а.с.49, 78-103).

На частину спадкового майна позивач ОСОБА_1 вже отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що також підтверджується копією спадкової справи № 38/2015, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлого 11.12.2014 року ОСОБА_3 (а.с.78-103).

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі на спадкове будинковолодіння позивач не має можливості, оскільки з свідоцтва № 20 про право особистої власності на домоволодіння неможливо встановити, яка частка зазначеного спадкового будинку належала спадкодавцю ОСОБА_3, а на житловий будинок, що розташований в с. Мізяківські Хутори, вул. Центральна (раніше Леніна), 13, Вінницького району Вінницької області, відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджується письмовою відмовою Вінницької районної державної нотаріальної контори за № 1043/02-17 від 28.04.2016 року (а.с.67).

Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до вимог п.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно пункту 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Спадкове будинковолодіння, що розташоване в с. Мізяківські Хутори, вул. Центральна (раніше Леніна), 13, Вінницького району Вінницької області, за відомостями погосподарської книги Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області за адресою: с. Мізяківські Хутори, вул. Центральна (раніше Леніна), 13, Вінницького району Вінницької області, відповідно до копій наявних виписок, відноситься до колгоспного двору, головою якого та єдиним його членом станом на 15.04.1991 року була спадкодавець ОСОБА_2

Згідно ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час виникнення та існування колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Згідно пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 на законних підставах володів та користувався вищезазначеними спадковими будинковолодіннями, а позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після його смерті, що дає суду законні підстави для визнання позову відповідачем та його задоволення.

Крім того, оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає залишити їх за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.15, 328, 368, 370, 1216, 1218, 1223, 1226, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.3, 10, 15, 59, 60, 174, 158, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом від 17.05.2011 року після смерті ОСОБА_3, який помер 11.12.2014 року, на:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Мізяківські Хутори, вул. Центральна, 13, Вінницького району Вінницької області, загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею 34,6 кв.м, який в цілому складається з: житлового будинку «А», прибудови «а», тамбуру «а1», сараю «Б», бані «В», погребу з шиєю «Г», убиральні «Д», криниці № 1, воріт з хвірткою № 2, огорожі № 3;

- 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Мізяківські Хутори, вул. Шевченка, 3, Вінницького району Вінницької області, загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м, який в цілому складається з: житлового будинку «А», сараю «Б», криниці № 1, воріт з хвірткою № 2, огорожі № 3.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається на рішення суду Апеляційному суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська