27.05.2016 Єдиний унікальний номер 205/8756/15-ц
Справа №2/205/580/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Перцевій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 16 грудня 2015 року звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 2-6).

В обґрунтування позовних вимог позивача зазначив, що 29 жовтня 2014 року у м. Дніпропетровську на перехресті пр. Воронцова та вул.. Маріупольська, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шкода Супер Б», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 Внаслідок ДТП автотранспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Матеріальний збиток завданий позивачу, підтверджений висновком експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта, та складає 40 007,35 грн. З метою відновлення автомобіля позивачем проведено відновлювальний ремонт автомобіля марки «Шкода Супер Б», д/н НОМЕР_1, фактична вартість якого становить 40 618,33 грн.

На момент ДТП між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» було укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4660440, яким забезпечено автомобіль НОМЕР_2.

Позивач звертався із заявою про настання страхового випадку до співвідповідача ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» щодо відшкодування завданих йому матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП, але отримав відшкодування в загальній сумі 32 502,78 грн. з вирахуванням франшизи в сумі 500,00 грн.

Враховуючи те, що різниця між сплаченим страховим відшкодуванням та фактичною вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» не виплачена, позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд, стягнути із ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 13 701,39 грн., з якої: 7 615,55 грн. відшкодування завданої шкоди, 3 089,20 грн. пеня, 2 826,39 грн. збитки від інфляції, 170,25 грн. 3% річних від простроченої суми; стягнути із ОСОБА_2 на свою користь 500,00 грн. франшизи; а також стягнути із співвідповідачів судові витрати: судовий збір в сумі 487,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1 400,00 грн.

Позивач, в особі свого представника за договором адвоката ОСОБА_3, в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду представник надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 142).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надави письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги визнав та не заперечує проти стягнення із нього 500,00 грн. матеріальної компенсації (а.с.143).

Співвідповідач - ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надіслав письмове заперечення. В якому просить справу розглядати без присутності свого представника. Проти вимог позову заперечує у повному обсязі (а.с.114-118).

У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного договору страхування, на вимогу відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Судом встановлено, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення та накладено адміністративне стягнення за ст..124 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425,00 грн. (а.с.132)

За змістом вищевказаної постанови, 29 жовтня 2014 року о 07-45 год., на перехресті пр. Воронцова та вул.. Маріупольська у м. Дніпропетровську водій ОСОБА_2 рухаючись на автомобілі НОМЕР_3 з саморобним причепом д/н НОМЕР_4, в порушення вимог п.12.3 ПДР України. при виникненні небезпеки завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки чи безпечного обїзду перешкоди, внаслідок чого скоїв зіткнення із зупинившимся попереду автомобілем «Шкода Супер Б», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, пошкодивши транспортні засоби і завдавши матеріальних збитків.

У відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тобто є обставиною, яка не потребує доказування.

Згідно висновку № 30-10-14ЛЗ від 11.11.2014 року експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_5, в результаті його пошкодження складає 40 007,35 грн. (а.с. 18-40).

Позивачем здійснено відновлювальний ремонт автомобіля НОМЕР_5, власником якого він являється. Вартість ремонту склала 40 618,33 грн. (а.с.49)

За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У відповідності до ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У відповідності до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», про що свідчить поліс №АС/4660440 від 22.01.2014 року (а.с.16).

Відповідно до п. 2 ст. 18 Закону України "Про страхування", факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

24 листопада 2014 року позивач звертався до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про перерахування страхового відшкодування (а.с. 131). В січні 2015 року страховою компанією здійснено страхове відшкодування на користь ОСОБА_1 на загальну суму 32 666,11 грн., про що свідчать платіжні доручення №0000474 та №0000464 від 12.01.2015 року (а.с.133,134).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).

Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом ст. 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана у тому числі й із пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця.

Оскільки, обовязок співвідповідача ОСОБА_2, перед потерпілим по відшкодуванню шкоди завданої внаслідок ДТП, забезпечений полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальник, в свою чергу, зобов'язався сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування", у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування.

Таким чином, на підставі вищевикладеного страховик, а саме, страхова організація, яка зазначена у полісі: ПрАТ «СК «Провідна», належним чином здійснила страхові виплати позивачу перерахувавши грошові кошти в сумі 32 502,78 грн., з вирахуванням франшизи зазначеної у полісі в сумі 500,00 грн., а тому вимоги щодо стягнення із ПрАТ «СК «Провідна» різниці вартості відновлювального ремонту та страхової виплати з врахуванням пені, 3%-х відсотків річних та інфляції є безпідставними, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно с. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з п. 4 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" ( із змінами та доповненнями) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, завданої нею іншій особі, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до положень ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок, у звязку із чим є збитками позивача.

Отже, із ОСОБА_2, як з винної особи, належить стягнути на користь позивача різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди в сумі 7 615,55 грн. та суму франшизи в розмірі 500,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, згідно пропорційності задоволених вимог, суд враховує, що позовні вимоги належать до часткового задоволення, від оплати судових витрат сторони не звільнені, тому із співвідповідача ОСОБА_2 на користь позивача належать до стягнення документально підтверджені судові витрати у сумі 1 887,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 22, 23, 979-999, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 року, ст.ст. 12, 28, 29 Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст. 10,11, 59, 60, 61, 79, 88, 197, 209, 212, 213-215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_6, на користь ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_7, матеріальну шкоду в сумі 7 615,55 грн. (сім тисяч шістсот п'ятнадцять грн.. 55 коп.) та франшизу в сумі 500,00 грн. (пятсот грн.. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_6, на користь ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_7, судові витрати в сумі 1 887,20 грн. (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім грн.. 20 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Шавула