АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3006/16-ц 22-ц/774/2089/К/16
Справа № 210/3006/16-ц Головуючий в 1-ій інстанції
Провадження 22-ц/774/2089/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 26 (3) Доповідач Барильська А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Зубакової В.П., Михайлів Л.В.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, у звязку із втратою працездатності, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») та просив суд стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання 150 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працюючи протягом тривалого часу на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці, він отримав професійне захворювання, у звязку із чим висновком МСЕК від 05.04.2016 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 25% з датою наступного переогляду 01.03.2017 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 вересня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилається на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач є винним в отриманні позивачем професійного захворювання, оскільки в акті № 9 від розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29 лютого 2016 року невказано конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання позивача.

Крім того, відповідач вказує, що позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди жодними доказами, зокрема висновками відповідних медичних установ.

Також, на думку апелянта, сума відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, її визначено без урахування характеру і тривалості фізичних і моральних страждань позивача, ступеню вини як відповідача так і позивача, які призвели до виникнення професійного захворювання, а також судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди. На думку апелянта, стягнута судом сума є значно завищеною та такою, що не відповідає тим моральним стражданням, які фактично зазнав позивач.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 працював з 27 березня 2003 року по 29 травня 2012 року в ДП «Криворіжсталь», КДГМК «Криворіжсталь», ВАТ КГМК «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», розливальником сталі конвертерного цеху. Загальний трудовий стаж позивача в умовах впливу шкідливих факторів складає 13 роки 8 місяців (а.с. 14-21).

Висновком лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 12 січня 2016 року (протокол № 029), позивачу встановлено професійне захворювання за діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група ОСОБА_6 недостатність другого ступеня (а.с. 12).

Відповідно до п. 17 Акту розслідування професійного захворювання позивача № 9 від 29 лютого 2016 року, встановлено, що причиною отримання профзахворювання позивачем є робота в умовах перевищення гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, під вплив хімічних речовин, а саме: запиленість - повітря робочої зони - вміст вільного двоокису кремнію - до 5,7 мг/м3 при нормі 1,0 мг/м3; 3,18 мг/м3 при нормі 6,0 мг/м3.

В пункті 19 Акту зазначено, що у звязку тривалістю роботи ОСОБА_4 в шкідливих виробничих умовах праці в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а саме: впродовж 13 років 8 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, та неодноразову зміну посад та керівництва структурних підрозділів, визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання, неможливо (а.с. 9-11).

Висновком МСЕК від 05 квітня 2016 року (серії 12ААА № 016651) позивачу первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 25 % з 21 березня 2016 року до 01 квітня 2017 року, з датою наступного переогляду 01.03.2017 року (а.с. 13).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» винен у виникненні у позивача професійного захворювання, у звязку з чим йому було спричинену моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, однак не погоджується з визначеним розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням був встановлений. Він отримав професійні захворювання, втратив працездатність у розмірі 25%.

Позивач щоденно вимушений переносити хронічні фізичні страждання, в звязку з погіршенням стану здоровя. Стан загострюється вранці та ввечері позивач приймає медикаменти без яких на сьогодні він не може обійтись, швидко втомлюється, сухоти непокоять при зміні погоди, наявності пилу, весь час почувається хворим, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя.

При цьому, неможливість встановити конкретних посадових осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів і нормативів, не знімає з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» обовязку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання. Тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач є винним в отриманні позивачем професійного захворювання, оскільки в акті № 9 від розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29 лютого 2016 року невказано конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання позивача.

У звязку з чим, висновок суду щодо спричинення позивачу неправомірними діями відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» моральної шкоди, є правильним.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди жодними доказами, зокрема висновками відповідних медичних установ, так як матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів щодо спричинення позивачеві ОСОБА_4 в результаті ушкодження здоровя, моральної шкоди.

Однак, колегія суддів вважає, що при визначенні суми моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_4, судом не в повній мірі враховані положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Тому, враховуючи період роботи ОСОБА_4 на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», характер і тривалість страждань позивача, стан його здоровя, тяжкість професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «АрселорМІттал Кривий Ріг» на користь позивача, повинна бути зменшена з 30000 грн. до 20000 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України зміні в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_4 та зменшенню його розміру з 30000 грн. до 20000 грн.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 вересня 2016 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_4, зменшивши цей розмір з 30000 грн. до 20000 (двадцяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.П. Зубакова

ОСОБА_7