Справа № 234/9126/16-ц
Провадження № 2/234/3936/16
01 вересня 2016 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області
у складі: головуючого судді Клімова В.В.,
при секретарі Ткачовій А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугілля України» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -
09.06.2016 року до Краматорського міського суду звернувся ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугілля України» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він з 01.09.2010 року працював на посаді заступника директора по виробництву і відокремленому підрозділі «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр Державного підприємства «Вугілля України». Діяльність Державного підприємства «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» було припинено наказом Міністерства вугільної промисловості України від 14.05.2010 року шляхом реорганізації-приєднання до Державного підприємства «Вугілля України». Наказом Підприємства від 01.04.2015р. №12 «Про ліквідацію ВП «ГІРЦ» ДП «Вугілля України» було розпочато процедуру ліквідації Підрозділу. З 14.04.2015р. наказом по Підприємству від 14.04.2015р. №51/к позивач був призначений виконуючим обов'язки директора Підрозділу, запис у трудовій книжці №20. Згідно штатного розпису Підрозділу станом на 01.02.2015р., затвердженого в.о. генерального директора Підприємства посадовий оклад директора Підрозділу складав 12 625,00 грн. На виконання наказу Підприємства від 08.07.2015р. №100/к позивача було звільнено з 14.07.2015р. у зв'язку з закриттям Підрозділу.
У зв'язку з находженням підприємства у зоні дій незаконних збройних формувань (Підрозділ розташовано у м. Макіївка де продовжується АТО), керівництво Підрозділу неодноразово прохало Підприємство визначити питання щодо подальшого функціонування ВП «ГІРЦ», неодноразово пропонувало змінити місце знаходження підприємства, зареєструвати його на території підконтрольній органам державної влади України, неодноразово інформувало Підприємство та Міністра енергетики та вугільної промисловості України щодо виникнення заборгованості із заробітної плати перед працівниками (листи до ДП «Вугілля України» від 10.11.2014р. вих.192/14, від 20.11.2014, вих. №201/14, 12.12.2014р. вих. №214/14, від 05.01.2015р. вих.№2/15, від 23.03.2015р. вих.№61/15 додаються), але ні керівництво ДП «Вугілля України», а ні Міністерство енергетики та вугільної промисловості України не відповіло на жодне звернення Підрозділу та практично самоусунулося від рішення цих проблем. З листопада 2014р. підприємство, без попередження припинило щомісячне фінансування Підрозділу. В подальшому телеграмою Міненерговугілля України від 30.12.2014р. №2/34- 5731 усім керівникам підприємств вугільної галузі України, з якими працював Підрозділ, було дано вказівку з 31.12.2014р. припинити надання оперативної та звітної інформації на адресу Підрозділу у зв'язку з находженням підприємства в зоні дій незаконних збройних формувань.
У судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
У судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи.
На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Правовідносини по даному позову регулюються Кодексом законів про працю України.
Перевірив надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій частині строк виплатити не оспорювану ним суму.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі наказу № 51/1-к від 14.04.2015 року ОСОБА_1 було призначено виконуючим обовязки директора Відокремленого підрозділу «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр «ДП «Вугілля України» з 14 квітня 2015 року., що підтверджується копією трудової книжки позивача та наказом про призначення на посаду. (а.с. 11-15, 23)
Наказом № 100-к від 08.07.2015 року позивач був звільнений з відокремленого підрозділу «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» ДП «Вугілля» 14 липня 2015 року, у звязку з ліквідацією Відокремленого підрозділу «ГІРЦ», п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 26).
Будь яких інших належних та допустимих доказів стосовно суми невиплаченої заробітної плати сторонами суду не надано.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Суд вважає, що відповідач порушив законні права позивача на оплату його праці.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати в сумі 1378 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 14, 60, 88, 213-215, 224 ЦПК України, ст. 116 КЗпП України суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугілля України» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з Державного підприємства «Вугілля України» (Ідентифікаційний код 32709929) в дохід держави судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Краматорським міським судом за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя Краматорського

міського суду: ОСОБА_2