Справа № 338/1546/15-ц
Провадження № 22-ц/779/188/2016
Головуючий у 1 інстанції Гутич П.Ф. П. Ф.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду від 02 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 10.03.2003 року між нею та ОСОБА_4 було укладено договір позики за умовами якого, остання отримала у позивачки 3000 доларів США, які зобовязалась повернути, про що склала письмову розписку.

03 квітня та 22 квітня 2015 року ОСОБА_2 направляла на адресу ОСОБА_4 письмові вимоги про повернення боргу, однак відповіді не отримала.

З метою повернення своїх коштів ОСОБА_2 звернулась із позовом до суду до ОСОБА_4, проте ухвалою Богородчанського районного суду від 06.05.2015 року провадження у справі № 338/534/15-ц було закрито, у звязку із смертю відповідача ОСОБА_4 Як було зясовано судом, остання померла 15.09.2014 року.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем ОСОБА_4, 28.09.2015 року ОСОБА_2 направила на його адресу письмову вимогу про повернення боргу спадкодавця. Однак вимога залишилась без задоволення.

З наведених підстав ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_3 як спадкоємця боржника на її користь заборгованість за розпискою від 10.01.2003 року, а саме 63 420грн.

Рішенням Богородчанського районного суду від 02 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 не погодилася з таким рішенням та подала апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з»ясування судом обставин у справі, неправильне застосування норм матеріального права. Апелянт зокрема вказала, що вона зверталася до нотаріуса щодо спадкоємців покійної ОСОБА_4, проте нотаріус відмовився надати таку інформацію. Відтак, звертаючись до суду із позовною заявою по справі № 338/534/15-ц, вона зазначила відповідачем ОСОБА_4, оскільки вважала, що суд зясує у нотаріуса спадкоємців і здійснить заміну відповідача на належного. Однак, суд закрив провадження у справі.

Дізнавшись у сільській раді про те, що у померлої є донька ОСОБА_5, ОСОБА_2 10.06.2015 року звернулась до суду із позовом до неї (справа №338/892/15-ц). В ході розгляду справи було зясовано, що спадкоємцем, який прийняв спадщину, є онук покійної ОСОБА_3, тому позовну заяву було залишено без розгляду.

22.09.2015 року апелянт направила ОСОБА_3 письмову вимогу, а вже 05.10.2015 року вона звернулась до суду із даним позовом до ОСОБА_3, тому вважає, що не пропустила термін предявлення вимоги до спадкоємців боржника, на що посилається суд.

Також ОСОБА_2 не погоджується із твердженням суду щодо невідповідності розписки вимогам чинного законодавства, оскільки судом не вказано яким саме вимогам закону розписка не відповідає.

З наведених підстав ОСОБА_2 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким її позов задоволити та стягнути з ОСОБА_3 63 420 грн., що є еквівалентом 3000 доларів США відповідно до офіційного курсу гривні на день подання позову.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримала, просила суд її задоволити.

Представники відповідача апеляційну скаргу не визнали, просили відмовити в її задоволенні .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу, оскільки згідно розписки остання позичила у неї 3000 доларів США, які зобовязалась повернути проте не повернула (а.с.3).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-НМ №194491 ОСОБА_4 померла 15.09.2014 року (а.с.32).

09.04.2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 06.05.2015 року (справа №338/534/15-ц) провадження у справі було закрито в порядку п.6 ст.205 ЦПК у звязку з тим, що позов предявлено після припинення цивільної процесуальної правоздатності ОСОБА_4 (а.с.7).

10.06.2015року. Також Ухвалою Богородчанського районного суду від 21.09.2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики залишено без розгляду за заявою позивача (справа №338/892/15-ц), (а.с.33).

28.09.2015 року ОСОБА_2 направила письмову вимогу про повернення позики на адресу ОСОБА_3 (а.с.4).

Згідно листа Богородчанської районної державної нотаріальної контори від 26.11.2015 року №670/01-16, 21.01.2015 року після смерті ОСОБА_4 відкрита спадкова справа №6/2015 за заявою ОСОБА_3.

20.11.2015 року за реєстровим номером №816 ОСОБА_3 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) та винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами №100 по вул.Лукача в с.Старуня Богородчанського району (а.с.31).

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_2 була обізнана ще у вересні 2014 року, оскільки була присутня на похороні ОСОБА_4 Проте із вимогою до спадкоємця ОСОБА_3 позивач звернулася лише 28.09.2015 року, пропустивши встановлений статтею 1281 ЦК України шестимісячний строк для звернення до спадкоємців з вимогою про повернення боргу спадкодавця.

Згідно ст.1046. ЦКУ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

А відповідно до ст.1047 ЦКУ договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В спірному випадку, сторони дійшли згоди щодо оформлення позики у вигляді розписки із зобов»язанням про повернення.

Як безспірно вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 померла 15.09.2014року. Відповідач спадкоємець за заповітом - ОСОБА_3 прийняв спадщину після її смерті та отримав відповідне свідоцтво. Разом з тим, вказав, що про борг йому не було відомо.

З огляду на зміст даних правовідносин, при вирішенні спору слід виходити з вимог ст.1281 ЦКУ. За змістом даної норми спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

2. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

3. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

4. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач знала про час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 Дану обставину не заперечувала в судовому засіданні апеляційного суду і представник позивача. Проте з позовом вперше звернулася до суду тільки 09.04.2015 року до ОСОБА_4, 10.06.2015 року до ОСОБА_5 та 22.09.2015 року з вимогою безпосередньо до ОСОБА_3 Доказів щодо звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори, стороною не представлено.

Тому висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову є правильним. Інших обставин щодо звернення позивачки в межах 6-місячного строку, з часу коли вона дізналася або могла дізнатися про відкриття спадщини, в ході розгляду справи не встановлено і таких не представлено стороною позивача.

Доводи сторони, що в даному випадку строк слід визначати з часу встановлення особи спадкоємця та звернення з вимогою до нього, не можна вважати обґрунтованим, оскільки за змістом норми ст.1281 ЦК, таке підлягає вчиненню протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини.

Виходячи із змісту ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його обґрунтованості.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богородчанського районного суду від 02 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Беркій О.Ю.

ОСОБА_6