Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/2580/15-ц Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Категорія 27 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2015 року

встановила:

У січні 2015 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_2 та просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 49 884,54 грн та судові витрати. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що за кредитним договором № ZRXRRX11440096 від 17.08.2008 року ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у розмірі 4 991,52 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з умовами договору, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами. В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 15.10.2015 р. виникла заборгованість в розмірі 49 884,54 грн. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав їх необґрунтованими.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 17 липня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір № ZRXRRX11440096, за умовами якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 4 991,52 грн строком на 24 місяці з 17.07.2008 року по 17.07.2010 року на придбання товару, а також у розмірі 191,62 грн на сплату страхового платежу зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та інших платежів, передбачених договором (а.с.5-8).

За положеннями ч. 1 ст. 1049, ч.1 ст. 1048 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з заявою позичальника, яка разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі по тексту Умови) складає договір між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», погашення кредиту, процентів за користування кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту, комісії та інших витрат здійснюється щомісячними платежами у сумі 285,26 грн. з 01 по 05 число кожного місяця.

У випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову (п.п. 5.1; 5.3 Умов).

Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав, про що відповідач не заперечував.

ОСОБА_2 зобов'язання по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та інших платежів, визначених договором, належним чином не виконував.

Згідно з розрахунком банку станом на 15.10.2015 р. заборгованість за договором № ZRXRRX11440096 від 17.08.2008 р. становить 49 884, 54 грн, яка складається із заборгованості:

по кредиту - 4636,14 грн;

по процентах за користування кредитом - 500,78 грн;

по комісії за користування кредитом - 838,60 грн;

по пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 41057,38 грн;

по штрафах - 500 грн (фіксована частина), 2351,64 грн (процентна складова).

Частиною першою статті 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спецільна позовна давність по вимогах про стягнення неустойки - один рік (ст.ст. 257, 258 ЦК України).

За ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 5.5. Умов визначено, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у 5 років.

У відповідності до ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Як зазначив Верховний Суд України у постанові № 6-1206цс15 прострочена заборгованість за процентами, прострочена заборгованість по комісії, пеня за несвоєчасне погашення процентів, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, пеня за несвоєчасне погашення комісії це є штрафними санкціями, а тому стягнення останніх у відповідності до вимог ст.266 ЦК України залежить від спливу позовної давності по основній вимозі.

Отже, виходячи з аналізу вищевказаних норм законодавства та правової позиції Верховного Суду України, до основної вимоги належить повернення тіла кредиту, сплата процентів за користування кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту на умовах визначених договором (не прострочена заборгованість), а нарахування неустойки, штрафів на прострочені платежі є додатковою вимогою.

Строк позовної давності по основній вимозі розпочався з 18.07.2010 р. року (з наступного дня після закінчення строку, визначеного для повного погашення платежів по договору) і закінчився 18.07.2015 р. року (як зазначалося вище, сторони погодили строк позовної давності у 5 років) .

Позов пред'явлено до суду 12.11.2015 р., тобто з пропуском строку позовної давності.

Підстави поважності причин його пропуску банком не зазначено.

Відповідачем ОСОБА_2 до суду першої інстанції подано заяву про застосування позовної давності (а.с.30).

За таких обставин, суд першої інстанції правильно виходив з вимог ст.ст.257, 261, 267 ЦК України та обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог банку за спливом позовної давності.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним та не свідчать про порушення судом матеріального чи процесуального права, а тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: