Справа № 371/2044/15-ц Головуючий у І інстанції Рудик Ю. В.
Провадження № 22-ц/780/2844/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 26 16.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Миронівського районного суду Київської області від 14 березня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 18 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № Д 08-02-32 МК, за яким позичальнику надано грошові кошти в сумі 45000 доларів США із відсотковою ставкою 18 % річних, терміном погашення до 16 вересня 2013 року. Для забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань щодо погашення кредиту за кредитним договором № Д 08-02-32 МК з відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки.

В порушення зобов'язань за договором відповідач ОСОБА_2 допустила заборгованість по сплаті кредиту в сумі 31758,10 доларів США, по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 55106,28 доларів США, по комісії за користування кредитом в сумі 883,76 доларів США. Крім цього, відповідачу за прострочення кредиту нараховано пеню в сумі 61104,63 доларів США та штраф за порушення умов кредитного договору в сумі 10,49 доларів США та 3255,10 доларів США.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з відповідачів на користь позивача стягнено 83750,81 доларів США, тому від загальної суми заборгованості за договором кредиту, розрахованої позивачем, вказана сума коштів відрахована.

Просив стягнути з відповідачів солідарно на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 68367, 54 доларів США та 24448,23 гривень судових витрат.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 14 березня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав:

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив із того, що в порушення вимог ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено вимог про стягнення з відповідачів боргу за договором кредиту.

Колегія суддів не може погодитися із вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Судом встановлено, що 18 вересня 2008 року сторони уклали кредитний договір № Д 08-02-32 МК, за умовами якого позивач надав ОСОБА_2 кредит в розмірі45000 доларів США, а відповідач зобов'язався щомісячно до 16 вересня 2013 року повертати кредит по частинам, сплачувати відсотки за користування ним в розмірі 18% річних. ( а.с. 9-12).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 Договору банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти в сумі 45000 доларів США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити відсотки у встановлені договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно з договором.

Згідно пункту 1.4. договору кредит надано на споживчі потреби.

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» кошти, які надані кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 отримала споживчий кредит.

За умовами договору споживчого кредиту відповідач зобов'язалася повернути кредит та проценти за користування ним щомісячними платежами згідно з обумовленим в договорі графіком. Останній такий платіж вона повинна була здійснити 16 вересня 2013 року. Вказані умови передбачені п. 1.3 Договору та підтверджуються графіком погашення кредиту.

Відповідно до п. 4.1 Договору за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, визначеного Договором, встановлена процентна ставка в розмірі 18% річних.

За користування кредитними коштами понад строк кредитування (або терміни погашення за Графіком погашення кредиту), встановлений Договором, процентна ставка п. 4.3 встановлюється в розмірі 40 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Зобов'язання за договором відповідач не виконує з грудня 2008 року.

Відповідач ОСОБА_3 за договором поруки № Д 08-02-32 МК П від 18 вересня 2008 року зобов'язався відповідати перед банком як поручитель за неналежне виконання позичальником ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені статтею 554 ЦК України в якій зазначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Станом на 02 грудня 2015 року заборгованість за кредитом розрахована позивачем в розмірі 31758,10 доларів США, по відсотках в розмірі 55106,28 доларів США, по комісії в розмірі 883,76 доларів США.

За несвоєчасне погашення кредитної заборгованості позивачем нарахована пеня в розмірі 61104,63 дол. США, яка розрахована за період з грудня 2008 року по грудень 2015 року.

Загальна сума заборгованості за кредитним договором з врахуванням основного боргу та інших нарахувань позивачем розрахована в сумі 148852,77 доларів США.

Від вказаного розміру заборгованості позивач відрахував суму коштів, які були стягнуті за судовим рішенням з відповідачів 15 листопада 2011 року в розмірі 83750,81 дол. США. Заборгованість за тілом кредиту, процентами та пенею розрахована позивачем у вказаний спосіб в сумі 65101,96 дол. США.

Пунктами 6.2, 6.3 договору передбачено стягнення з боржника штрафу в разі порушення зобов'язань за договором.

За неналежне виконання зобов'язань позивачем нараховано штраф (фіксована частина) в сумі 10,49 дол. США, штраф (процентна складова) в сумі 3255,10 дол. США.

Загальна сума заборгованості за кредитом, за вирахуванням стягнутої судовим рішенням суми та врахуванням розміру штрафів склала 68367,54 дол. США.

Розрахунки позивача підтверджені розрахунком заборгованості, доданим до матеріалів справи.

Встановлено, що Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська розглядалась справа за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням від 15 листопада 2011 року з відповідачів на користь позичальника стягнуто заборгованість за укладеним 18 вересня 2008 року кредитним договором в сумі 667293 гривні 94 копійки, що еквівалентно 83750, 81 дол. США.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Строк дії договору кредиту закінчився 16 вересня 2013 року.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Договір поруки має додатковий до кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього.

Оскільки кредитор і поручитель перебувають у самостійних договірних відносинах останній несе самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Отже, кредитор має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.

Судовим рішенням вся кредитна заборгованість, що мала місце на час його винесення, стягнута, проте договірні правовідносини між сторонами не припинились.

Укладеним сторонами договором кредиту та договором поруки встановлено, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права встановлюється у 5 років.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно пункту 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Верховний Суд України 23 вересня 2015 року справі № 6-1206цс15 роз'яснив, що виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Отже суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що з відповідачів на користь банку підлягають стягненню штрафні санкції, передбачені договором за неналежне виконання його умов, зокрема: прострочена заборгованість за процентами, прострочена заборгованість по комісії, пеня за несвоєчасне погашення процентів, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, пеня за несвоєчасне погашення комісії.

Посилання суду на те, що позивач не надав обгрунтованого розрахунку штрафних санкцій за період після ухвалення судового рішення, що унеможливлює обрахування їх розміру, спростовуються матеріалами справи.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

До апеляційного суду Київської області позивачеми надано письмові пояснення з розрахунком суми заборгованості, що підлягала стягненню з відповідачів.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_2 в межах строку позовної давності за період із 16 листопада 2011 року по 02 грудня 2015 року (згідно заявлених банком вимог) сум відповідно до наданого банком розрахунку, який є обгрунтованим.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 14 березня 2016 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № Д080232МК року від 18 вересня 2008 року у розмірі: 28477,60 дол. США (двадцять вісім тисяч чотириста сімдесят сім доларів США шістдесят центів ) відсотки за користування кредитом, 1258965,13 (один міліон двісті п'ятдесят вісім тисяч девятсот шістдесят п'ять гвивень тринадцять копійок)- пеня, 250, 08 ( двісті п'ятдесят гривень вісім копійок) штраф фіксована частина, 17439,91 (сімнадцять тисяч чотириста тридцять девять гривень) штраф процентна складова, 11010,00 грн. (одинадцять тисяч десять гривень) комісія.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 51341,28 грн. (п'ятдесят одна тисяча триста сорок одна гривня двадцять вісім копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: