Справа №585/2469/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/280/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Роменської міської ради Сумської області, реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції, управління Держкомземагенства у Роменському районі Сумської області

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 і свої вимоги мотивувала тим, що вона є власницею домоволодіння розташованого за адресою м.Ромни, вул.Гоголя, 18. Питання користування земельними ділянками по вул. Гоголя №16 - №18 в м. Ромни неодноразово у 1973-1978 роках вирішувалось Роменським міськвиконкомом і за результатами приймались відповідні рішення. Остаточно питання упорядкування землекористування між домоволодіннями було вирішене рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради народних депутатів від 06.01.1979 року №1 «Про розгляд заяви гр.ОСОБА_5, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1», яким за домоволодінням №16 зареєстрована земельна ділянка площею 362 кв.м., а за домоволодінням №18 - площею 225 кв.м. На відрізку земельної ділянки, яка відійшла до домоволодіння №16 стояли її ворота, через які здійснювався вїзд до належного їй будинку №18. Проте після перерозподілу земельної ділянки ворота опинились частково на земельній ділянці, закріпленій за домоволодінням №18. Вказаними воротами вона користувалась для проїзду до будинку з метою вивезення побутових відходів до весни 2013 року. Близько трьох років тому ОСОБА_3 замінила навісні стулки воріт на нові, проте стовпи воріт залишилися тими, які встановлювалися нею. Конфігурація та розміри земельних ділянок згідно рішення виконавчого комітету Роменської міської Ради народних депутатів від 06.01.1979 р. №1 були зафіксовані в генеральних планах земельних ділянок, виготовлених Роменським МБТІ. Ворота до двору ОСОБА_3 дійсно заходять на належну їй земельну ділянку на відстань близько 60 см, оскільки їх встановлення було здійснене ще до ухвалення рішення виконавчого комітету Роменської міської ради народних депутатів №1 від 06.01.1979 р., яким були закріплені нові розміри земельних ділянок та їх конфігурація. До даного часу ОСОБА_3 не перенесла ворота в межі земельної ділянки, яка перебуває в її користуванні, в наслідок чого частково знаходяться на її земельній ділянці. На її вимогу про перенесення воріт ОСОБА_3 не реагує. Тому просила суд зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Гоголя,18 в м. Ромни, шляхом перенесення воріт, встановлених по вул. Гоголя,16 в м. Ромни, за межі належної їй на праві власності земельної ділянки за вказаною адресою.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4, належною їй на праві власності земельною ділянкою для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Гоголя № 18 в м. Ромни Сумської області, шляхом перенесення воріт, встановлених по вул. Гоголя,16 в м. Ромни Сумської області за межі належної їй на праві власності земельної ділянки за вказаною адресою.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 4433 грн. 52 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, на необгрунтованість та невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позовні вимоги про зобовязання відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем належною їй земельною ділянкою по вул. Гоголя, №18 в м. Ромни, шляхом перенесення воріт, встановлених по вул. Гоголя, 16 в м. Ромни, за межі належної їй на праві власності земельної ділянки за вказаною адресою є незаконними та необґрунтованими, оскільки стовп воріт, який знаходиться на земельній ділянці, що належить на праві власності ОСОБА_4 їй же і належить, а знаходження воріт на її земельній ділянці Висновком №660 судової земельно-технічної експертизи від 19.11.2015 р. не встановлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи відповідачки та її представника, заперечення на апеляційну скаргу представника позивача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції, виходив із того, що стовп воріт ОСОБА_3 розташований на земельній ділянці яка належить ОСОБА_4 на праві власності і це приводить до порушення прав позивача і підлягає захисту шляхом перенесення воріт за межі земельної ділянки позивача у бік відповідача.

Колегія суддів не може повністю погодитися з даним висновком суду виходячи з наступного:

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Згідно зі ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу (ст. 131 ЗК України).

Крім того, статтею 152 ЗК України визначено способи захисту прав на земельні ділянки.

Згідно ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою (ч.1). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав (ч.3).

Відповідно до вимог п. «г» ч.1 ст.96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Частиною 1 ст.3, ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і суд розглядає цивільні права не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Місцевим судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, ОСОБА_3 належить житловий будинок №16 по вул. Гоголя в м. Ромни Сумської області (т.с.1а.с.7).

Власником домоволодіння розташованого за адресою м.Ромни, вул.Гоголя, 18 є ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Між попередніми власниками суміжних домоволодінь по вул.Гоголя, 16 та вул.Гоголя, 18 в м.Ромни виникали суперечки з приводу користування земельними ділянками, які були предметом розгляду органів місцевого самоврядування і остаточно рішенням Роменської міської Ради народних депутатів від 6 січня 1979 року були скасовані усі попередні рішення Ради та ухвалене рішення про реєстрацію за домоволодінням № 16 по вул.Гоголя загальну ділянку площею 362 кв.м. та за домоволодінням № 18 по вул.Гоголя земельну ділянку площею 225 кв.м. (т.1а.с.9) і як вбачається з викопіровки із будівельного кварталу № 175 межа між суміжними земельними ділянками проходила посередені воріт (т.2 а.с.47). В той же час, суміжні землекористувачі не привели фактичне користування земельними ділянками у відповідності до рішення міської ради і власник домоволодіння по вул.Гоголя,16 продовжував користуватися воротами права стулка якої кріпилась на стовп розташований на земельній ділянці по вул.Гоголя, 18 і належний власнику цього домоволодіння.

Рішенням Роменської міської ради від 25 грудня 2012 року надано дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів на право на земельні ділянки по вул. Гоголя,18 (т.1а.с.12).

Рішенням Роменської міської ради від 25 вересня 2013 року затверджено технічну документацію із землеустрою з уточненням площ при обмірі земельних ділянок та передано їх у власність ОСОБА_4 по вул. Гоголя,18 земельну ділянку площею 0,0272 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (т.1а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 07 листопада 2013 року, за ОСОБА_4 зареєстровано земельна ділянка по вул. Гоголя,18 в м. Ромни для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0272 га (т.2 а.с.80).

Відповідачка у даній справі ОСОБА_3 не погодилась з рішенням Роменської міської ради від 25 вересня 2013 року, яким затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку по вул.Гоголя, 18 в м.Ромни і оскаржила його в судовому порядку, що підтверджується копією позову та ухвали про відкриття провадження у справі від 12.01.2016 року (т.2 а.с. 120- 125).

Місцевим судом у справі призначалась судова земельно-технічна експертиза і з висновку експертизи №660 від 19 листопада 2015 року Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора ОСОБА_6 вбачається , що на даний час земельні ділянки № 16 та № 18 розділені парканом з металевого профілю на металевих стовпах, що належить ОСОБА_4 Паркан бере початок від кута, що утворений спорудою гаражу літ.Г (належить ОСОБА_3І.) та літ.в (належить ОСОБА_4В.) Далі паркан проходить до воріт, що належить ОСОБА_3 та під кутом поєднується із огорожею домоволодіння № 18 по вул.Гоголя і розташування паркану ускладнює розкриття навісної стулки воріт ОСОБА_3 (т.2 а.с.35-78).

Також експертом встановлено порушення меж (накладання) земельних ділянок за адресою: м. Ромни, вул. Гоголя,16 (землекористувач ОСОБА_3І.) та за адресою: м. Ромни, вул. Гоголя,18 (землевласник ОСОБА_4; кадастровий номер :01:005:0233) відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки. Крім того, за результатами топо-геодезичного (кадастрового) знімання та зіставлення даних правовстановлюючих документів виявлене розташування стовпа воріт, що належать ОСОБА_3, на земельній ділянці, що належить на праві власності ОСОБА_4 На підставі проведеного дослідження та аналізу експертом встановлено невідповідність даних інвентаризаційних справ №6519 (м. Ромни, вул. Гоголя,16) та №2909 (м. Ромни, вул. Гоголя,18) і поквартального плану №175 м. Ромни та даних правовстановлюючих документів, фактичного використання земельних ділянок №16 та №18 по вул. Гоголя в м. Ромни (т.2 а.с.35-48).

Колегія суддів вважає помилковим покладення місцевим судом в основу рішення інформації викладеної у листі ТОВ «ГЕОПРОЕКТ» щодо співпадіння промірів спільної межі між землекористуваннями громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з промірами зображеними у державному акті на право власності на земельну ділянку гр.ОСОБА_4, оскільки судом встановлено, що державний акт ОСОБА_4 не видавався, а вона є власницею земельної ділянки на підставі свідоцтва про право власності від 07 листопада 2013 року і інформація викладена у цьому листі суперечить висновку судової експертизи щодо невідповідності встановленого ОСОБА_4 паркану правовстановлюючим документам і збільшення за рахунок цього її земельної ділянки на 2,5 кв.м. (т.1 а.с.225).

В той же час, колегія суддів вважає помилковим висновок експерта про належність стовпа на який навішені стулки воріт, належні ОСОБА_3 саме їй, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, зазначений стовп був встановлений ще попереднім власником домоволодіння по вул.Гоголя, 18 в м.Ромни ОСОБА_7 (чоловіком позивачки) і до нього також закріплений і паркан належний на праві власності останній. Дана обставина визнається відповідачкою та представником позивача і ними не оспорюється.

Таким чином, рішення місцевого суду, яким зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4, належною їй на праві власності земельною ділянкою, шляхом перенесення воріт, встановлених по вул. Гоголя,16 в м. Ромни Сумської області за межі належної їй на праві власності земельної ділянки за вказаною адресою порушує права та законні інтереси позивача у справі, оскільки ворота складаються, як з двох стовпів так і з навісних стулок і зобовязання відповідачки здійснити їх перенесення змушує її переносити стовп який належить позивачу і до якого кріпиться належний їй паркан.

Крім того, як вбачається з висновку судової земельно-технічної експертизи та додатку № 6 до неї, встановлений позивачем паркан виходить не тільки за межі земельної ділянки за адресою м.Ромни вул. Гоголя, 18, яка була виділена попередньому землекористувачу рішенням Роменської міської Ради народних депутатів від 6 січня 1979 року із зазначенням цієї межі в інвентарній справі на домоволодіння (т.2.а.с.43), так і за межі земельної ділянки переданої позивачці у власність рішенням Роменської міської ради від 25 вересня 2013 року (т.2 а.с.46). Питання щодо приведення у відповідність даних фактичного використання земельних ділянок та даних правовстановлюючих документів може бути вирішено шляхом винесення в натуру меж земельної ділянки № 18 по вул.Гоголя в м.Ромни.

Виходячи з вищезазначеного та з урахуванням встановленого судом невідповідності даних інвентаризаційних справ на суміжні домоволодіння, поквартального плану №175 м. Ромни, даних правовстановлюючих документів і фактичного використання земельних ділянок №16 та №18 по вул. Гоголя в м. Ромни колегія суддів вважає, що право позивача не може бути відновлене саме у такий спосіб, про який просить позивач.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2015 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -