Кодимський районний суд Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/212/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Гури А.І.

при секретарі Поліковській О.І.

особи, які приймають участь у справі: позивач ОСОБА_1,

відповідач Загнітківська сільська рада Кодимського району Одеської області

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Загнітківської сільської ради, Кодимського району, Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, 05 лютого 2016 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті діда - ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер дід - ОСОБА_3. Після смерті діда залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 1,65 га вартістю 49776,85 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлого. Вона, як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, звернувшись із заявою до нотаріуса у визначений законом (ст.1269 ч.1 ЦК України) строк. Нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно - державний акт на право власності на землю. Залишилась лише його ксерокопія. Про втрату державного акту на право власності на землю вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Це позитивного результату не дало. Відділ Держгеокадастру в Кодимському районі теж відмовив у видачі дублікату правовстановлюючого документу. Все вище назване і змусило її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на: земельну ділянку площею 1,65 га вартістю 49776,85 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, який був утрачений.

В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача (Загнітківської сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом установлено наступне.

ОСОБА_3 був власником земельної ділянки площею 1,65 га, вартістю 49776,85 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території Загнітківської сільської ради за межами села (Інформація Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-1516 - 99. 12-288/2-16 від 28 січня 2016 року).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, видане 27 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області).

Як убачається з дослідженого судом Заповіту, складеного 15 лютого 2013 року в с. Загнітків, Кодимського району Одеської області і зареєстрованого в реєстрі за №19 по Загнітківській сільській раді, ОСОБА_3, на випадок своєї смерті заповідав земельну ділянку площею 1,65 га на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1, ОСОБА_1.

Частиною першою статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Своїм правом спадкоємця за заповітом позивач скористалась, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю (лист державного нотаріуса №54/02-14 від 05 лютого 2016 року).

В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№6 від 06 лютого 2016 року).

Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України).

Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності.

Відтак, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно.

З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, набувши тим самим право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 1,65 га вартістю 49776,85 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, який був утрачений.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1235 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України, керуючись ст.ст.10,60, 130, 174, 213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Загнітківської сільської ради, Кодимського району, Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку площею 1,65 га вартістю 49776,85 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, який був утрачений.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І.ГУРА