АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/8293/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Колдіна О.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачовій І.В.

представника позивача Скорик Л.В.

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Мехреньгіної А.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 14 березня 2016 року у справі за позовом Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа - Міністерство оборони України про стягнення заборгованості по платі за проживання у гуртожитку,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року Київський національний університет ім. Т.Шевченка звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 заборгованості по платі за проживання в гуртожитку в розмірі 19994,90 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що університет є власником гуртожитку АДРЕСА_1, який переданий у користування Міністерству оборони України для поселення військовослужбовців та їх сімей. Відповідачі з 2006 року займають кімнату №202/2.

Відповідно до умов договору №135 від 22 грудня 1997 року, укладеного між університетом та міністерством, плата за проживання у гуртожитку встановлюється наказами ректора (№184-32 від 21 березня 2006 року, №871-32 від 13 травня 2009 року, №370-32 від 13 травня 2011 року) і може змінюватись в залежності від коливання цін і тарифів на житлово-комунальні послуги.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 14 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 5160,04 грн. заборгованості по оплаті за проживання у гуртожитку.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у які просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що підставою для проживання відповідачів в гуртожитку є двостороння домовленість університету та міністерства, проте університет в односторонньому порядку та на власний розсуд визначає розмір плати за проживання у гуртожитку.

Посилається на те, що у відповідності до укладених договорів його належним чином не повідомлено про зміну розміру плати.

Окрім того, зазначає, що з 2004 року має статус учасника бойових дій, для яких встановлені пільги із плати за проживання та житлово-комунальних послуг, проте з листопада 2008 року пільга не застосовувалась.

Зазначає, що не є належними доказами Акти від 05 січня 2010 року та від 18 травня 2011 року щодо інформування підвищення плати, оскільки відомості про повідомлення ОСОБА_5 у цих актах відсутні, а його ініціали вказані невірно

В судовому засіданні відповідач, а також представник третьої особи доводи апеляційної скарги підтримали, посилаючись на викладені в ній обставини. Просили скаргу задовольнити.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

На підставі ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, між Київським національним університетом ім.Т.Шевченка (Університет) та Міністерством оборони України (замовник) 11 вересня 1995 року укладено Договір про підготовку спеціалістів, 21 лютого 1997 року укладено Додаткову угоду №07-94 до Договору від 11 вересня 1995 року, 22 грудня 1997 року укладено Договір №135 про підготовку спеціалістів, 28 жовтня 1998 року укладено Додаткову угоду №07-94-1 до Договору про підготовку спеціалістів від 11 вересня 1995 року, 19 серпня 2009 року укладено Додаткову угоду №303/44/09 до Договору №135 про підготовку спеціалістів.

За змістом цих договорів університетом в тимчасове безоплатне користування міністерства виділено гуртожиток №11 по вул.Ломоносова, 45 у м.Києві, зокрема для проживання сімей військовослужбовців.

Договором про підготовку спеціалістів від 11 вересня 1995 року, в редакції Додаткової угоди №07-94-1 від 28 жовтня 1998 року, визначено, що сім»ї військовослужбовців, заселені в гуртожиток на житлову площу, передану в користування замовнику, оплату за проживання проводять особисто в бухгалтерії університету, розмір якої визначається за згодою сторін та оформляється відповідним актом.

Відповідно до пункту 3.1 Додаткової угоди №303/44/09 від 19 серпня 2009 року визначено, що розмір та порядок місячної плати за користування житловим приміщенням, місцями загального користування та надані житлово-комунальні послуги встановлюється наказами ректора Університету.

Пунктом 3.2 Додаткової угоди №303/44/09 від 19 серпня 2009 року установлено, що в разі зміни цін і тарифів на житлово-комунальні послуги та енергоносії Університет може змінювати розмір оплати за проживання в гуртожитку з обов»язковим попередженням про це мешканців не менш ніж за місяць на підставі наказу ректора Університету.

Пунктом 3.4 Додаткової угоди №303/44/09 від 19 серпня 2009 року передбачено, що оплата за тимчасове користування житловими приміщеннями та спожиту електроенергію проводиться самостійно сім'ями військовослужбовців, які проживають у гуртожитку, на рахунок Університету через установу банку на підставі рахунків, виписаних дирекцією Студмістечка університету не пізніше 15 числа наступного місяця за оплачуваним.

На підставі цих домовленості у 2006 році відповідачі були заселені у кімнату АДРЕСА_1.

Відповідно до даних посвідчення, виданого 07 травня 2004 року Головним управлінням кадрової політики Міністерства оборони України, ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Розмір і порядок оплати за проживання в гуртожитку з 2006 року врегульовано наказами ректора університету:

- №184-32 від 21 березня 2006 року «Про оплату за користування гуртожитками Університету», відповідно до якого вартість одного ліжко-місця для інших категорій проживаючих у гуртожитках (до яких відносяться і військовослужбовці) становила 110 грн. на місяць;

- №871-32 від 13 травня 2009 року «Про оплату за користування гуртожитками університету», яким тарифи на проживання змінено, вартість одного ліжко-місця становила 282 грн. на місяць;

- №370-32 від 13 травня 2011 року «Про оплату за користування гуртожитками університету» вартість проживання інших категорій проживаючих становила 420 грн. на місяць за одне ліжко-місце.

Згідно актів від 05 січня 2010 року та від 18 травня 2011 року під час оголошення (зачитування) інформації про підвищення вартості проживання в гуртожитку №11, ОСОБА_2 від підпису про ознайомлення із підвищенням плати відмовився.

Відповідно до даних розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості відповідачів за період проживання з 22 липня 1999 року по 09 квітень 2013 року становить 19994,16 грн.

При цьому судом установлено, що відповідно до даних довідки ДП «Київський автомобільний ремонтний завод» від 25 березня 2013 року сім»я відповідачів з 01 січня 2012 року проживає в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2, за що сплачують плату, підтверджену квитанціями.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов»язком відповідачів є здійснення плати у встановлених розмірах за період фактичного проживання у гуртожитку. При цьому судом застосовано строки позовної давності з урахуванням дати звернення до суду та по дату фактичного виселення.

Щодо пільг військовослужбовців суд першої інстанції уважав, що положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосуванню не підлягають, оскільки наказом ректора університету №184-32 від 21 березня 2006 року пільгами за проживання в гуртожитку, передбаченими законодавством, користуються студенти, аспіранти, докторанти Університету, до яких відповідачі не відносяться.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір оплати за проживання в гуртожитку встановлено з дотриманням порядку, визначеного у договорах, відтак за період проживання відповідачі повинні сплачувати за проживання та надані послуги.

Також є вірним застосування до вимог позивача строків позовної давності та висновки суду в цій частині ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що університет в односторонньому порядку на власний розсуд визнач розмір плати за проживання, відхиляються колегією суддів, оскільки умовами додаткової угоди до договору про підготовку спеціалістів передбачено право університету встановлювати розмір оплати за проживання на підставі наказу ректора.

Посилання апеляційної скарги на неналежне повідомлення про зміну тарифів відхиляються колегією суддів, оскільки такі твердження спростовуються даними актів про інформування мешканців гуртожитку №11 з числа військовослужбовців та осіб, які звільненні в запас.

Твердження апеляційної скарги щодо неналежності як доказів Актів від 05 січня 2010 року та від 18 травня 2011 року, колегією суддів відхиляються, оскільки є безпідставними. Плата за проживання у гуртожитку є обов»язком особи, яка в ньому проживає та користується наданими послугами, незгода з установленими тарифами не звільняє особу від цього обов»язку.

Разом з тим, колегія суддів уважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині помилкових висновків суду щодо відсутності підстав для застосування пільг із оплати житлово-комунальних послуг.

Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлені пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них.

Так, згідно із п.п. 4, 5 ч.1 ст.12 цього Закону учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги:

4) 75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю);

5) 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю.

Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 75-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім'ю).

Частиною 2 ст.12 цього Закону визначено, що пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються учасникам бойових дій та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

Частиною 3 ст.12 цього Закону визначено, що площа житла, на яку нараховується 75-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім'ї осіб, які не мають права на знижку плати. Якщо в складі сім'ї є особи, які мають право на знижку плати в розмірі, меншому ніж 75 процентів, спочатку обчислюється в максимально можливому розмірі 75-процентна відповідна знижка плати.

Стаття 8 Конституції України визначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є проявом поваги та відповідальності держави та суспільства перед ветеранами війни за особливість та значимість їх вкладу у зв»язку із участю у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Будь-які акти прийняті в межах повноважень підприємств, установ чи організацій, або будь-які правовідносини, що виникли між цими особами, не можуть звужувати існуючих прав та свобод людини і громадянина, що визначені вищими юридичними актами.

Відтак, колегія суддів не може погодитись з висновками суду, що локальні накази ректора університету, якими встановлювалося розмір плати за проживання у гуртожитку, є підставою для нівелювання положень законодавства про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту.

Як убачається з розрахунку заборгованості (т.1 а.с.114-117) з червня 2008 року по жовтень 2008 року відповідачам за нараховувалась плата за проживання у гуртожитку в розмірі 25 грн. (категорія «військовослужбовці») за кожного, тобто всього 50 грн., що у співвідношенні із загальним розміром плати, встановленим наказом №184-32 від 21 березня 2006 року та Калькуляцією вартості одного ліжко-місця (в місяць) (т.1 а.с.16), відповідає 75%.

Проте з листопада 2008 року плата нараховувалась у 100% розмірі, що була встановлена дослідженими вище наказами, а саме:

- №184-32 від 21 березня 2006 року «Про оплату за користування гуртожитками Університету», відповідно до якого вартість одного ліжко-місця для інших категорій проживаючих у гуртожитках (до яких відносяться і військовослужбовці) становила 110 грн. на місяць;

- №871-32 від 13 травня 2009 року «Про оплату за користування гуртожитками університету», яким тарифи на проживання змінено, вартість одного ліжко-місця становила 282 грн. на місяць;

- №370-32 від 13 травня 2011 року «Про оплату за користування гуртожитками університету» вартість проживання інших категорій проживаючих становила 420 грн. на місяць за одне ліжко-місце.

Ураховуючи викладене, колегія суддів уважає, що стягненню з відповідачів підлягає сума з урахуванням передбаченої законом пільги у розмірі знижки 75% та застосованого судом першої інстанції періоду строку позовної давності, а саме в сумі 1290,01 грн.

В іншій частині рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду слід змінити в частині визначення розміру, що підлягає стягненню, зменшивши суму з 5160,04 грн. до 1290,01 грн.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 14 березня 2016 року змінити в частині стягнення заборгованості по платі за проживання в гуртожитку, зменшивши суму заборгованості . що підлягає стягненню, з 5160,04 грн. до 1290,01 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов