Справа № 369/3052/16-ц
Провадження № 4-с/369/61/16
УХВАЛА

Іменем України

08.06.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчка А.Я.,

за участю секретаря Раситюк М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», заінтересовані особи: ОСОБА_1, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2, на незаконні дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (далі ПАТ «Укргазвидобування») звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області із скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця.

Заявлені вимоги обґрунтовувало тим, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві) знаходиться виконавче провадження ВП № 48346612 з примусового виконання виконавчого листа Києво- Святошинського районного суду Київської області від 22.07.2015 р. № 369/12668/14-ц.

25.03.2016 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження ВП № 48346612 ПАТ «Укргазвидобування» довідалось, що: державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.09.2015 року ВП № 48346612, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ПАТ «Укргазвидобування», у межах суми звернення стягнення 16 606,19 грн.; державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 винесена постанова про стягнення виконавчого збору від 25.03.2016 року ВП № 48346612, якою стягнуто з ПАТ «Укргазвидобування» виконавчий збір у розмірі 1 660,91 грн.

ПАТ «Укргазвидобування» вважає, що постанови державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.09.2015 року ВП № 48346612 та про стягнення виконавчого збору від 25.03.2016 року ВП № 48346612 є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, а бездіяльність державного виконавця з невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 48346612 на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є також неправомірною виходячи з наступного.

22.07.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області виданий виконавчий лист у справі № 369/12668/14-ц про стягнення з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1 14 606,16 коп. заборгованості по зарплаті та 2000,00 грн. моральної шкоди, а всього 16 606,19 грн.

04.08.2015 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48346612 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.07.2015 року № 369/12668/14-ц, п. 2 якої боржнику постановлено самостійно виконати вказаний у строк до семи днів з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Зазначена постанова здана ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві до поштового відділення 11.08.2015 року та надійшла на адресу ПАТ «Укргазвидобування» 13.08.2015 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції скаржника.

19.08.2015 року платіжним дорученням № НОМЕР_1 «Укргазвидобування» сплатило на депозитний рахунок ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві кошти, на виконання виконавчого листа Київської області від 22.07.2015 р. № 369/12668/14-ц, в сумі 14 074,86 грн. за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору відповідно до п. 14.1.180, розділу IV Податкового кодексу України та п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Платіжними дорученнями від 19.08.2015р. № 3309 та № НОМЕР_2 «Укргазвидобування» утримано та сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 2 312,24 грн. та військовий збір в сумі 219,09 грн.

Утримання та сплата податку на доходи фізичних осіб та військового збору здійснена ПАТ «Укргазвидобування» відповідно до вимог Податкового кодексу України, зокрема 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, ст. 164, ст. 167, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171 та п. 16-1 підр. 10 р. XX Перехідних положень, згідно з якими при нарахуванні та виплаті заборгованості із заробітної плати та моральної шкоди на підставі рішення суду, підприємство, як податковий агент, зобовязане утримати із суми такої заборгованості податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також сплатити його до бюджету, що узгоджується із висновком індивідуальної податкової консультації Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 27.04.2015 № 10612/10/28-10-06-11.

20.08.2015 року про вищезазначене в межах строку наданого на добровільне виконання судового рішення, ПАТ «Укргазвидобування» заявою про закінчення виконавчого провадження № 2/1-263 від 20.08.2015 року повідомило ВДВС Шевченківського РУЮ та надало документальне підтвердження повного виконання рішення, що підтверджується штампом ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві на цій заяві.

З урахуванням вищевикладеного, ПАТ «Укргазвидобування» фактично виконало виконавчий лист Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.07.2015 року № 369/12668/14-ц в межах строку наданого боржнику для самостійного виконання рішення, встановленого п. 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2015 р. ВП № 48346612, та надало державному виконавцю документальне підтвердження повного виконання рішення.

Тобто державний виконавець, на думку представника заявника, отримавши документальне підтвердження про повне виконання рішення в межах строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 27, п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був закінчити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.07.2015 р. № 369/12668/14-ц.

Натомість при наявності отримання документального підтвердження про повне виконання рішення в межах строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення, державний виконавець розпочав примусове виконання рішення.

На думку представника заявника, вищезазначеними рішеннями, діями та бездіяльністю державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 грубо порушені права та законні інтереси боржника - ПАТ «Укргазвидобування», оскільки отримавши документальне підтвердження про повне виконання рішення в межах строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення, державний виконавець розпочав його примусове виконання.

У звязку з чим просив суд: визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 з винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 вересня 2015 року ВП № 48346612; скасувати постанову державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 вересня 2015 року ВП №48346612; визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 з винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 25 березня 2016 року ВП 48346612; скасувати постанову державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору від 25 березня 2016 року ВП 48346612; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 з невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 48346612 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року № 369/12668/14-ц на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов'язати державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 Рефатовича винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 48346612 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року № 369/12668/14-ц на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання представник заявника не зявився, зареєструвавши при цьому в канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву за вх. № 16109 з проханням розглянути справу за його відсутності, підтримавши при цьому скаргу в повному обсязі.

Заінтересовані особи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, наявними в матеріалах справи.

У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, проаналізувавши підстави звернення зі скаргою до суду, приходить до висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено в судовому засіданні, 22.07.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області виданий виконавчий лист у справі № 369/12668/14-ц про стягнення з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1 14 606,16 коп. заборгованості по зарплаті та 2000,00 грн. моральної шкоди, а всього 16 606,19 грн.

Відповідно до п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

04.08.2015 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48346612 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.07.2015 року № 369/12668/14-ц, п. 2 якої боржнику постановлено самостійно виконати вказаний у строк до семи днів з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до положень ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», у постанові про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Вищезазначена постанова державного виконавця здана ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві до поштового відділення 11.08.2015 року та надійшла на адресу ПАТ «Укргазвидобування» 13.08.2015 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції скаржника.

19.08.2015 року платіжним дорученням № НОМЕР_1 «Укргазвидобування» сплатило на депозитний рахунок ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві кошти, на виконання виконавчого листа Київської області від 22.07.2015 р. № 369/12668/14-ц, в сумі 14 074,86 грн. за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору відповідно до п. 14.1.180, розділу IV Податкового кодексу України та п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Платіжними дорученнями від 19.08.2015р. № 3309 та № НОМЕР_2 «Укргазвидобування» утримано та сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 2 312,24 грн. та військовий збір в сумі 219,09 грн.

Утримання та сплата податку на доходи фізичних осіб та військового збору здійснена ПАТ «Укргазвидобування» відповідно до вимог Податкового кодексу України, зокрема 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, ст. 164, ст. 167, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171 та п. 16-1 підр. 10 р. XX Перехідних положень, згідно з якими при нарахуванні та виплаті заборгованості із заробітної плати та моральної шкоди на підставі рішення суду, підприємство, як податковий агент, зобовязане утримати із суми такої заборгованості податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також сплатити його до бюджету, що узгоджується із висновком індивідуальної податкової консультації Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 27.04.2015 № 10612/10/28-10-06-11.

Відповідно до п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі ПК України) дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, крім, зокрема (але не виключно) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння його матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоровю.

Виходячи з наведеної норми сума відшкодування матеріальних збитків, яка за вироком суду відшкодовується громадянину підприємством внаслідок заподіяння шкоди його здоровю чи майну, не включається до оподатковуваного доходу та не підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Інші виплати, що здійснюються за рішенням суду на користь фізичних осіб включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними п. 167.1 ст. 167 ПК України.

Відповідно до п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної ОСОБА_3 України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Згідно з п.п.1.1 п. 16-1 підр. 10 розділу XX Перехідних положень ПК України платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПК України, а саме фізична особа резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 16-1 підр. 10 розділу XX Перехідних положень ПК України обєктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України.

Пунктом 163.1 ст. 163 ПК України передбачено, що обєктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, доходи, визначені відповідно до ст. 164 ПК України (крім випадків, передбачених ст. 165 ПК України) із врахуванням п.п.1.7 п. 16-1 підр. 10 розділу XX ПК України відповідно до якого звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у п.п. 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 п. 165.1 ст. 165 ПК України.

При цьому п.п. 1.3.п. 16-1 підр. 10 розділу XX ПК України встановлено ставку збору у розмірі 1,5 відсотка від обєкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 цього пункту.

Таким чином, при нарахуванні та виплаті працівнику заборгованості із заробітної плати на підставі рішення суду, підприємство як податковий агент, зобовязане утримати із суми такої заборгованості військовий збір за ставкою визначеною п.п. 1.3 п. 16-1 підр. 10 розділу XX ПК України та сплатити його до бюджету у порядку, встановленому ст. 168 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ПАТ «Укргазвидобування» цілком правомірно, у встановлений державним виконавцем строк, самостійно здійснило нарахування та сплату ОСОБА_1 суми заборгованості, з утриманням та перерахуванням в державний бюджет з цієї суми необхідних сум податків та зборів (податку на доходи фізичних осіб та військового збору), як податковий агент.

20.08.2015 року про вищезазначене в межах строку наданого на добровільне виконання судового рішення, ПАТ «Укргазвидобування» заявою про закінчення виконавчого провадження № 2/1-263 від 20.08.2015 року повідомило ВДВС Шевченківського РУЮ та надало документальне підтвердження повного виконання рішення, що підтверджується штампом ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві на цій заяві.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобовязаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язує державного виконавця використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Натомість при наявності отримання документального підтвердження про повне виконання рішення в межах строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення, державний виконавець розпочав примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи вищенаведене, суд визнає скаргу обґрунтованою в частині визнання неправомірними дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 з винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 вересня 2015 року ВП № 48346612; скасування постанови державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 вересня 2015 року ВП №48346612; визнаня неправомірними дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 з винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 25 березня 2016 року ВП 48346612; скасування постанови державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору від 25 березня 2016 року ВП 48346612; визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 з невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 48346612 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року № 369/12668/14-ц на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ,приймаючи спірні постанови про вчинення дій на примусове виконання рішення, державний виконавець не врахував добровільне виконання ПАТ «Укргазвидобування» судового рішення у встановлений ним строк .

Стосовно заявленої у скарзі вимоги про зобов'язання державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 48346612 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року № 369/12668/14-ц на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», судом встановлено наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи №R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим законодавчим критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав і вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Права державного виконавця, в тому числі при закінченні виконавчого провадження врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». При цьому останній враховує ряд факторів необхідних для прийняття відповідного рішення.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про зобовязання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» , оскільки суд не вправі зобов'язувати державного виконавця до вчинення дій, які визначені Законом України "Про виконавче провадження" та можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 7, 25, 27 Закону України «Про виконавче провадження» , п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, ст. 164, ст. 167, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171 та п. 16-1 підр. 10 р. XX Перехідних положень Податкового кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст. ст. 4, 10, 11, 60, 197, 210, 383, 386, 387 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», заінтересовані особи: ОСОБА_1, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2, на незаконні дії державного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 з винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 вересня 2015 року ВП № 48346612.

Скасувати постанову державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 вересня 2015 року ВП №48346612.

Визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 з винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 25 березня 2016 року ВП 48346612.

Скасувати постанову державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору від 25 березня 2016 року ВП 48346612.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 з невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 48346612 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року № 369/12668/14-ц на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні при проголошенні ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.Я. Волчко