РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7369/16-ц

пр. № 2/759/3717/16

16 листопада 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого-судді Петренко Н.О.

при секретарі Рагімовій Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 23.01.2013р. він передав відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 16 800,00 грн. строком до 23.11.2014р., про що останній написав розписку. Однак у визначений строк відповідач грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу - 16 800,00 грн., 3% річних - 750,00 грн., інфляційне збільшення - 9 747, 18 грн., пеню - 11 696,47 грн., моральну шкоду - 25 000 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні збільшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача суму основного боргу - 16 800,00 грн., 3% річних - 998,00 грн., інфляційне збільшення - 10 842,97 грн., пеню - 14 338,46 грн., моральну шкоду - 25 000 грн. та судові витрати.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував сам факт запозичення коштів, але заперечував обставини, викладені в позовній заяві, пояснив, що приблизно з кінця 2013р. він перебував з ОСОБА_1 у трудових відносинах, які згідно вимог чинного законодавства оформлені не були, але отримував заробітну плату в середньому в розмірі 5 000,00 грн. Дану зарплату відповідачу виплачував підлеглий ОСОБА_1- ОСОБА_3 та протягом дев`яти місяців поспіль із заробітної плати відповідача утримувалось по .840,00 грн. в рахунок погашення боргу. В листопаді 2014р. у зв`язку з відсутністю замовлень на електромонтажні роботи трудові відносини між позивачем та відповідачем припинилися. Відповідач вважає, що до листопада 2014р. він сплатив позивачу частину суми боргу в розмірі 7 560,00 грн. Для остаточного розрахунку залишку суми боргу відповідач уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки і повідомив позивача, що проведе повний розрахунок лише коли останній поверне йому розписку. Приблизно через тиждень відповідача викликали до Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві, де він надав пояснення, що поверне іншу частину боргу у випадку повернення позивачем розписки, що буде гарантією належного виконання грошового зобов`язання відповідача перед позивачем. Відповідач стверджує, що невиконання ним грошового зобов`язання зі сплати всієї частини суми боргу пов`язане з тим, що ОСОБА_1 відмовляється повернути розписку. Таким чином нарахування 3% річних та інфляційних витрат є безпідставним, оскільки таке порушення сталося у зв`язку з невиконанням з боку ОСОБА_1 свого обов`язку повернути розписку, а проведений ним розрахунок не враховує повернену частину суми боргу в розмірі 7 560,00 грн. Крім цього на даний час у позивача знаходиться оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки, які йому передав відповідач в забезпечення виконання свого зобов`язання. Отже з 30.07.2015р. має місце прострочення з боку кредитора, оскільки останній відмовився повернути відповідачу розписку, що підтверджувало б його належне виконання грошових зобов`язань. На підтвердження моральної шкоди позивач не надав жодного доказу, має у власності три підприємства та стабільний матеріальний дохід. Просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 23.01.2014р. ОСОБА_2 отримав в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 16 800,00 грн., що в еквіваленті складає 2 000,00 доларів США, строком повернення до 23.11.2014р., що підтверджується розпискою.

Листом Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві від 17.08.2015р. ОСОБА_1 повідомлено про розгляд його заяви та відсутність складу злочину чи правопорушення та рекомендовано звернутися до суду.

Згідно висновку ДІМ Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві за результатами розгляду матеріалу встановлено, що 01.08.2015р. надійшла заява про те, що 23.01.2014р. за адресою: АДРЕСА_1, гр. ОСОБА_2 шахрайським шляхом заволодів грошима в сумі дві тисячі доларів США гр. ОСОБА_1 Перевіркою було з`ясовано, що 23.01.2014р. заявник під розписку позичив гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, кошти в сумі 16800,00 грн., в еквіваленті 2000 доларів США. Гр. ОСОБА_2 пояснив, що на даний момент повернув гр. ОСОБА_4 7800 грн., у поверненні повної суми позики він не відмовляється, проте питання щодо точної суми повернення (оскільки курс валют змінився) він збирається вирішувати у судовому порядку. З ОСОБА_2 була проведена профілактична та роз`яснювальна робота про недопущення конфліктної ситуації, також даний громадянин попереджений про кримінальну відповідальність у разі вчинення злочину проти особи або її власності.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Сума боргу згідно розписки становить 16800,00 грн.

Згідно розрахунку 3% річних за період з 24.11.2014р. по 16.11.2016р. становить 998,00 грн., пеня - 14 338,46 грн., інфляційне збільшення боргу - 10 842,97 грн.

Враховуючи докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані на законі, підтверджені матеріалами справи, а відповідно є такими, що підлягають задоволенню частково. Тоді як заперечення відповідача не підтверджуються жодним доказом, а тому не можуть бути враховані судом при винесенні рішення.

Суд відмовляє позивачу в задоволенні моральної шкоди у зв`язку з її недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 1048, ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, проживає: АДРЕСА_3 суму основного боргу в розмірі 16 800, 00 грн., 3% в сумі 998,00 грн., інфляційне збільшення в розмірі 10 842,97 грн., пеню в розмірі 14 338,46 грн. та судовий збір в розмірі 551,20 грн., а всього 43 530,63 грн.

В задоволенні іншої вимоги відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Суддя: