Справа № 456/2514/16-ц
Провадження № 2/456/1561/2016
РІШЕННЯ

іменем України

07 листопада 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Саса С. С. ,

при секретарі Дяк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання добросовісним набувачем та зняття заборони та вчинення реєстраційних дій щодо автомобіля,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, посилається на те, що старшим слідчим слідчого відділу Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області майором поліції ОСОБА_3 здійснюється досудове слідство по кримінальній справі № 181-0311, порушеній за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Львівського ВРЕВ УДАІ ГУ МВС України у Львівській області за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, а також за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами та використання підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених за ч. 4 ст. 190, ч.ч 1, 3 ст.358 КК України. Під час досудового слідства в даній кримінальній справі постановою слідчого від 23.05.2011р. про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій накладено заборону на вчинення реєстраційних дій щодо автомобіля марки VOLKSWAGEN Т4, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_4, 1998 року випуску. Вказаний транспортний засіб позивач придбав у 2009 році у відповідача ОСОБА_2 У 2010р. позивач переобладнав свій транспортний засіб та йому було видано новий державний номерний знак НОМЕР_3, що відображено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 12.08.2010р.. Станом на даний час позивач має на меті зняти свій транспортний засіб з обліку в ДДАІ МВС, однак згідно картки арешту транспортного засобу на його автомобіль накладено арешт, у зв'язку із розслідуванням вищезазначеного кримінального провадження, що унеможливлює вчинення ним будь яких дій і щодо проведення реєстрації. Обставини отримання у власність відповідачем ОСОБА_2 даного транспортного засобу позивачу невідомі і не могли бути відомі на час укладення правочину. Крім цього, факт реєстрації транспортного засобу Центром ДАІ УМВС України підтвердив факт правомірного набуття відповідачем ОСОБА_2 у власність даного транспортного засобу. Як вбачається з наведених обставин справи очевидно, що позивач являється добросовісним набувачем на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN 14, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, 1998 року випуску, а законні підстави про позбавлення його права розпоряджатись цим майном відсутні.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, послалася на обставини, викладені у позовній заяві, додатково пояснила, що позивач у 2009 році придбав вказаний автомобіль та йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу видано новий державний номер. Факт реєстрації транспортного засобу Центром ДАІ УМВС України підтвердив факт правомірного набуття ОСОБА_2 у власність даного транспортного засобу. Тому, з вищенаведених обставин очевидно, що позивач являється добросовісним набувачем, а законні підстави про позбавлення його права розпоряджатися цим майном відсутні. Зважаючи на викладене, просить з розумінням поставитись до обставин, що склались та повністю задоволити його позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Представник Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області у судове засідання не з»явився, хоча судом був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення частково, виходячи з наступних міркувань.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 ОСОБА_1 зазначений власником автомобіля марки VOLKSWAGEN 14, 1998 р.в., д.н.з. НОМЕР_2.

Як вбачається з листа ст. слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області № Г-32/нз/38/02-16 від 22.04.2016р., ОСОБА_3, слідчим відділом прокуратури Львівської області здійснювалося досудове слідства у справі № 181-0311, порушеній за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Львівського ВРЕВ УДАІ ГУ МВС України у Львівській області за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст. 364 КК України, а також фактом шахрайства та використання підроблених документів за ознаками злочинів передбачених за ч. 4 ст. 190, ч.ч.1,3 ст. 358 КК України. 20.02.2012р. порушено кримінальну справу за ознаками злочинів передбачених ч. 4 ст. 190, ч.ч. 1,3 ст. 358 КК України, яка розслідується Залізничним РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області та постановою слідчого про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій накладено заборону на вчинення реєстраційних дій щодо автомобіля на підставі несплати відповідного податку під час проведення його первинної реєстрації.

Згідно постанови ст. слідчого СВ прокуратури Львівської області від 23.05.2011р. Сапуцького Р.Я., у зв»язку з частковою несплатою та повною несплатою до місцевого бюджету податку за проведення реєстрації транспортних засобів накладено заборону на проведення реєстраційних операцій до вирішення питання у кримінальній справі щодо певних транспортних засобів, одним з яких є автомобіль позивача, VOLKSWAGEN 14, 1998 р.в., д.н.з. НОМЕР_2.

Накладення арешту на спірний автомобіль підтверджується карткою арешту ТЗ, з якої вбачається, що арешт наложений ДДАІ МВС України на підставі вих. № документа 4/8-5566 від 11.06.2011р. та вх. № канцелярії 9/2305 від 15.06.2011р..

Тому на даний час позивач бажаючи зняти свій транспортний засіб з обліку в ДДАІ МВС, згідно картки арешту транспортного засобу та розслідуванням вищезазначеного кримінального провадження, не може вчинити будь-яких дій щодо проведення реєстрації.

Однак, згідно постанови Львівського окружного адміністративного суду у справі № 2а-

11024/10/1370 від 17.02.2015р. за позовом Стрийської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у позові позивача відмовлено повністю. Підставою відмови послужив той факт, що ураховуючи звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів з заявою про встановлення обставин ненадходження до бюджету сплачених ним коштів при реєстрації ряду автомобілів підтвердженням чого є висновок судово-почеркознавчої експертизи № 6/243, проведеної у кримінальному провадження № 0001639, суд дійшов до переконання що реєстрація на ім»я ОСОБА_2 транспортних засобів відбулася після перевірки посадовими особами Львівського ВРЕР УДАІ МВС України у Львівській області сплати особою необхідних платежів, в тому числі податку з власників транспортних засобів, після чого у встановленому порядку про це були зроблені відповідні відмітки на заяві. Встановлені судом фактичні обставини свідчать, що першій реєстрації в Україні транспортного засобу на ім»я ОСОБА_2 передувала сплата податку з власника транспортних засобів, яка є безумовною підставою для такої реєстрації, що спростовує доводи податкового органу про відсутність сплати податку. Крім того суд звертає увагу на те, що поняття «сплати податку» та «надходження коштів на рахунок» не є тотожними поняттями. Сплата податку є обов»язком платника податку, а надходження коштів на рахунок є результатом діяльності установ, які в установленому законом порядку уповноважені на здійснення діяльності у сфері обігу грошових коштів.

Обставини отримання у власність відповідачем ОСОБА_2 даного транспортного засобу позивачу невідомі і не могли бути відомі на час укладення правочину. Крім цього, факт реєстрації транспортного засобу Центром ДАІ УМВС України підтвердив факт правомірного набуття відповідачем у власність даного транспортного засобу.

Як вбачається з наведених обставин справи очевидно, що позивач являється добросовісним набувачем на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN 14, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2.

Згідно з нормами статті 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього кодексу майно не може бути витребуване у нього. У відповідності до ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз»яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові від 07.02.2014 № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вважаючи себе власником спірного автомобіля ОСОБА_1, оформляв поліси обов»язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників транспортних засобів на забезпечений автомобіль VOLKSWAGEN Т4, 1998 р.в., д.н.з. НОМЕР_2.

Відповідно до ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це

не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

З огляду на те, що позивач придбав спірний автомобіль та сплатив за нього певну вартість, суд приходить до висновку, що позивач є добросовісним набувачем та має право розпоряджатися своїм майном.

Також, суд вважає, що арешт автомобіля обмежує право позивача, як власника і добросовісного набувача рухомого майна, а тому арешт повинен бути знятий, з врахуванням наступного.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як вбачається зі статті 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на те, що в судовому засіданні з боку позивача доведена законність та підставність його позовних вимог, тому вимоги позивача щодо визнання добросовісним набувачем та зняття заборони та вчинення реєстраційних дій щодо автомобіля є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 218, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Зобов'язати Залізничний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області зняти заборону на проведення реєстраційних операцій стосовно автомобіля марки VОLKSWAGEN T4, номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, 1998 року випуску, та зняти обмеження щодо використання ОСОБА_1 права власності на вказаний транспортний засіб.

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя С. С. Сас