Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.

суддів: Леванчука А.О., Парінової І.К.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсними положень кредитного договору, кредитного договору в цілому та договору застави, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») про визнання недійсними положень кредитного договору, кредитного договору в цілому та договору застави, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 18 жовтня 2011 року укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала для придбання автомобіля у кредит кошти в сумі 133 175 грн 64 коп., які у договорі вказано в еквіваленті до долара США 16 615,80 доларів, строком на 60 місяців під 9,9 % річних.

Посилаючись на те, що за умовами вказаного договору погашення заборгованості за кредитом здійснюється виключно в еквіваленті до долара США шляхом прив'язки розміру обов'язкового щомісячного платежу у гривнях до відповідного курсу долара США, хоча кредит надано у гривнях, такий механізм повернення кредиту в умовах девальвації гривні відносно долара США спричиняє різке збільшення розміру щомісячних платежів, що суперечить ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і ст. 524 ЦК України, оспорюваний договір фактично передбачає здійснення валютних операцій, а для їх здійснення необхідна наявність відповідної ліцензії та попередження позичальника про валютні ризики.

ОСОБА_3 просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року в частині відмови у визнанні п. 1.3.1 кредитного договору № 50002171, укладеного 18 жовтня 2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Порше Мобіліті», недійсним, скасовано та постановлено в цій частині нове рішення.

Визнано п. 1.3.1 кредитного договору № 50002171, укладеного 18 жовтня 2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Порше Мобіліті», недійсним.

У решті рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Порше Мобіліті» просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскаржувані положення кредитного договору суперечать ст. ст. 203, 215, 217, 1049, 1054 ЦК України.

Проте погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судами встановлено, що 18 жовтня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач надав ОСОБА_3 кредит у сумі 133 175 грн 64 коп.

У спірному договорі зазначена вище сума вказана в еквіваленті до долара - 16 615,80 доларів США.

Також між ОСОБА_3 та ТОВ «Порше Мобліті» укладено додаткову угоду до кредитного договору, якою збільшено строк кредиту до 84 місяців.

Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки «Volkswagen Polo», рік випуску - 2011.

21 жовтня 2011 року на забезпечення виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору від 18 жовтня 2011 року № 50002171 між ОСОБА_3 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено договір застави транспортного засобу № 50002171, за умовами якого позивачем передано в заставу автомобіль «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1, рік випуску - 2011.

25 липня 2014 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено додаткову угоду до договору застави транспортного засобу від 21 жовтня 2011 року № 50002171.

Умовами спірного договору передбачено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту у доларах США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 загальних умов кредитування. Договір між сторонами складають цей кредитний договір, загальні умови кредитування та графік погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК Українипроцентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Пунктом 1.3.1 загальних умов кредитування (Додаток до кредитного договору) передбачено, що розмір платежів, які підлягають сплаті позичальником у день повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

В подальшому позичальник сплачує платежі з повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2 %, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником.

Пунктом 2.4 загальних умов кредитування передбачено, що нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту.

Відповідно до п. 2.5 загальних умов кредитування термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до графіку погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів.

Виходячи з наведених розрахунків, які зазначені у графіку погашення кредиту, усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до ст. 1.3 загальних умов кредитування, із зазначенням у графіку еквіваленту щомісячного платежу в доларах США.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За правилами ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-79цс14 від 02 липня 2014 року, згідно із ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Отже, визначення у договорі еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті відповідає вимогам ст. 533 ЦК України. При цьому сплата за таким зобов'язанням має здійснюватися в гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату оплати.

При цьому, виходячи із загальних умов укладеного між сторонами спору кредитного договору від 21 жовтня 2011 року, сторонами досягнуто домовленості щодо істотних умов договору даного виду, серед іншого, договір містить положення про сплату усіх платежів за кредитним договором у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначених у графіку погашення кредиту.

Крім того, відповідно до п. 9.5 загальних умов кредитування, що є невід'ємною частиною кредитного договору, позивач своїм підписом підтвердив, що ТОВ «Порше Мобіліті» належним чином ознайомив його, зокрема, з інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, а згідно з п. 9.6 цих умов, позивач підтвердив, що йому надано вичерпну інформації про умовами надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного й обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором внаслідок підвищення курсу іноземної валюти та ріст суми боргу, яку необхідно сплачувати, не є підставою для скасування оспорюваних умов кредитного договору.

Положення чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов'язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті.

Такі висновки суду є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України зазначені положення закону та обставини справи не врахував і помилково скасував рішення суду першої інстанції, зазначивши про наявність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з вимогами ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - Семещенко Вікторії Олександрівни - задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року скасувати, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак