Справа № 415/3280/15-ц
Провадження № 2/415/2106/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.16 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

за участю секретарів секретарі - Мішиної А.В., Нескородової Г.А.,

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири, третя особа Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5»,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири, третя особа Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вони є власниками квартири № 96 в будинку № 22 на кварталі Дружби народів м. Лисичанська та проживають за вищезазначеною адресою з 1969 року. Квартира належить на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.12.2009 року, зареєстрованого в БТІ 24.12.2009 року. 05.10.2014 року через провину відповідача ОСОБА_4, яка мешкає поверхом вище, в квартирі № 100, була залита квартира, а саме: кухня та ванна кімната. На думку позивачів, затоплення відбулось через те, що вночі з 5 жовтня на 6 жовтня відповідачем було залишено відкритий водопровідний кран, внаслідок чого і відбулось протікання холодної води до приміщення позивача. Провина відповідача встановлена в акті обстеження комісії, який був складений 06 жовтня 2014 року, а потім повторно 02 грудня 2014 року за участю начальника ділянки ВДО КП ЖЕК № 5 ОСОБА_5, майстра КП ЖЕК № 5 ОСОБА_6, майстра ділянки КП ЖЕК № 5 ОСОБА_7 Внаслідок затоплення позивачам було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 2154,60 грн., який складається з шафи, яка прийшла непридатності і не підлягає ремонту вартістю 700 грн., вартість придбаних для ремонту будівельних матеріалів в сумі 354, 60 грн., та вартість ремонтних робіт в сумі 1100,00грн. Крім матеріальної шкоди позивачам спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок затоплення квартири позивачі були вимушені нести витрати на ремонтні роботи. Приведення санітарно гігієнічних умов квартири в норму, так як в приміщенні змінився мікроклімат, повітря пахне пліснявою, а квартира потребує активної просушки та догляду, викликає у позивачів почуття дискомфорту. В звязку з залиттям квартири позивачі тривалий час повинні були відволікатись на проведення обстежень, викликів комісії та інші побутові заходи. Моральну шкоду вони оцінюють в розмірі 2000 грн.

На підставі викладеного просили суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 відшкодування завданої матеріальної шкоди в наслідок затоплення, в сумі 2154,00 грн., відшкодування моральної шкоди 2000 грн., судовий збір 243,60 грн., за юридичну допомогу 150 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, від представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Раніше в судових засідання поясняла, що вона разом із сином є власниками квартири № 96 в будинку № 22 на кварталі Дружби народів м. Лисичанська. Коли зайшла в кімнату, то побачила мокру стіну, після чого викликала слюсарів. Далі затоплення квартири було сильніше і вона ще раз викликала слюсарів. Затоплення сталося через сусідку зверху, яка мешкає у квартирі № 100. Вона навіть міліцію викликала, тому що сусідка їй не відчиняла двері. Було складено два акти. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник позивача ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, підтвердив факти, викладені в позовній заяві. Під час судових засідань пояснив, що було складено два акти щодо затоплення квартири позивачів і актом була встановлена вина у затопленні квартири позивачів відповідачки ОСОБА_4, що мешкає у квартирі № 100. Також надав суду письмові пояснення, в яких просив позовні вимоги задовольнити, а пояснення КП ЛЖЕК вважає необґрунтованими та такими, що містять протиріччя.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги не визнала. Надала суду письмові заперечення, в яких просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування письмових заперечень зазначила, що вважає позовну заяву необєктивною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. В наданому суду акті обстеження від 06.10.2014 року немає жодного посилання на те, з якої саме причини сталося затоплення на стінах квартири № 96 в будинку № 22 кв. Дружби народів міста Лисичанська. Про затоплення ванної кімнати в акті обстеження взагалі не йдеться. Звертає увагу на те, що існує і інший акт обстеження цієї ж комісії датований 07.10.2014 року, в якому зазначено, що функціонування інженерних мереж нормальне, при контрольному злиттю води, течі не виявлено, і знову ж таки жодного посилання на те, що вона є винною у залитті квартири позивачів. Наданий до суду позивачами акт обстеження від 02.12.2014 року, складений майже через два місяці після залиття квартири позивачів, тому викликає сумнів у його обєктивності та законності. При складанні цього акту та огляду квартири її ніхто не запрошував, та вона ніде не розписувалась. Також вважає позовні вимоги щодо стягнення з неї на користь позивачів моральної шкоди такими, що не підлягають задоволенню. Зазначила, що з її боку не було вчинено жодних протиправних дій, що призвели до затоплення квартири позивачів.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги не визнав. Під час судових засідань підтвердив факти, викладені в письмових запереченнях. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник третьої особи ОСОБА_10 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги не визнала. Раніше в судових засіданнях заперечувала проти задоволення позовних вимог. Також, надала суду письмові пояснення, в яких просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування зазначила, що КП «ЛЖЕК № 5» є балансоутримувачем житлового будинку № 22 на кварталі Дружби народів м. Лисичанська, відповідно до укладених сторонами по справі договорам обслуговує внутрибудинкові системи опалення та водовідведення у даному будинку. Згідно з листом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 12/20-11-1975 від 29.12.2009 року та керуючись п. 2.3.6. Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій у разі затоплення квартири складається акт комісійного огляду за участю виконавця житлових послуг (КП ЛЖЕК №5), а також у присутності потерпілої сторони та особи, яка може бути винною у затоплені. Даний акт затверджується начальником житлово-експлуатаційної контори. Позивачем на підтвердження позовних вимог надано два акти комісійного огляду, що складені один від 6 жовтня 2014 року та другий два місяці потому після факту затоплення квартири 02.12.2014 року. Акт від 06.10.2014 року повністю узгоджується с записом у оперативному журналі № 1736 від 06.10.2014 року, мова йде про затоплення тижневої давності (виявлення причини та характеру затоплення можливо лише в термін, що не перевищує троє суток з моменту затоплення), акт складений за участю осіб, що проживають у квартирі № 100. Акт від 01.12.2014 року складений через два місяці після затоплення за відсутності відповідачки ОСОБА_4, причина та характер затоплення даним актом не встановлені, а у звязку з відсутністю у затоплені вини КП ЛЖЕК № 5, як можлива причина зазначена ОСОБА_4 Таким чином, у результаті несвоєчасного звернення позивачки до КП ЛЖЕК № 5, причини та характер затоплення встановити не виявилося можливим, відповідно встановлення особи, що винна у затоплені є достатньо проблематичним.

Вислухавши позивача, представника позивачів, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло № 20725 від 21.12.2009 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 ? частка, ОСОБА_3 ? частки.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, підписана від імені України 09 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками та користувачами квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, а отже правомірно звернулись до суду за захистом свого права власності та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що згідно з актом непланового огляду від 06.10.2014 року, комісія в складі головного інженеру ОСОБА_11, майстра ВДО ОСОБА_7, майстра ділянки ОСОБА_12, здійснила огляд квартири з причин затоплення, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Власник ОСОБА_2Т, квартира розташована на 4 поверсі пятиповерхового крупно-панельного будинку. В результаті огляду було виявлено, що є сліди затікання на кухні на стіні S 0,4 кв. м., на стелі S 03, кв.м. Причина затоплення не встановлена, оскільки власник кв. № 100 не надала доступу до квартири. Комісія залишила повідомлення володільцю квартири № 100 щодо необхідності забезпечення доступу до квартири № 100 для виявлення причин затоплення.

Так, згідно з актом непланового огляду від 07.10.2014 року, комісія в складі головного інженеру ОСОБА_11, майстра ВДО ОСОБА_7, майстра ділянки ОСОБА_12, здійснила огляд за заявою ОСОБА_4, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно з даним актом 06.10.2014 року о 5 год. 20 хв. до АРС КП ЛЖЕК № 5 надійшла заявка від володільця кв. № 96 ОСОБА_13 про затоплення квартирою № 100 (1763 від 06.10.2014 року оперативного журналу). При обстеженні аварійною службою АРС слідів течі в кв. № 100 не виявлено. В кв. № 96 на кухні на стіні виявлені сліди старих затікань.

З даних актів вбачається, що вини відповідача у залитті квартири № 96 за адресою: місто Лисичанськ, квартал Дружби народів, будинок 22, не встановлено.

Однак, слід зауважити, що вищезазначені акти складені з порушенням вимог п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року № 76 та додатку № 4 до нього, а саме: акти не підписані мешканцями квартири № 96 та квартири № 100.

Згідно з актом непланового огляду від 02.12.2014 року, комісія в складі начальника ділянки ВДО КП ЛЖЕК № 5 ОСОБА_5, майстра ділянки КП ЛЖЕК № 5 ОСОБА_12, майстра ділянки КП ЛЖЕК № 5 ОСОБА_7, в присутності ОСОБА_2. яка мешкає за адресою: м. Лисичанськ, кв. Дружби народівАДРЕСА_3, склали акт про те, що 06.10.2014 року на аварійну службу КП ЛЖЕК № 5 о 05:20 годині поступила заявка від ОСОБА_2 про затоплення її квартири вище розташованою квартирою № 100. По прибуттю аварійної служби було встановлено, а саме: в кв. № 100 несправних труб водопостачання, водовідведення та слідів наявності води не виявлено. Причиною наявності води в кв. № 96 не встановлено. Можлива причина затоплення побутова: відкритий кран або переливання води. В результаті спричинена матеріальна шкода ОСОБА_2, а саме:стеля оклеїла кассетонами пошкоджень не має; стіни до рівня 1,6 м. облицьовані плиткою відшарування плитки від стін, деформації штукатурного шару не має. Вище стіни обклеєні шпалерами в куту на стіні суміжної з санвузлом є сліди відшарування шпалер у верхній частині та сухі плями від надходження води площею 0,4 кв. м.; підвісна шафа встановлений в місці надходження води має деформацію вигляді тріщин днища. Здійснити огляд стану стіни шафи з зовнішньої сторони, яка примикає до стіни, та визначити її пошкодження не має можливості, так як шафа закріплена.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року № 76, заявки на несправність інженерного обладнання або конструкцій повинні розглядатися в день їх надходження. У тих випадках, коли для усунення несправностей необхідний тривалий час, потрібно письмово повідомити заявника про прийняті рішення із зазначенням строку виконання робіт. При цьому термін виконання робіт повторно не продовжується. Не усунення несправностей в установлений термін є невиконанням робіт. Заявки, повязані з забезпеченням безпеки проживання, усуваються в терміновому порядку. У разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається не на акт від 06.10.2014 року, що був складений негайно у день залиття, а на акт від 02.12.2014 року.

Дослідивши подані позивачем докази, суд вважає, що акт від 02.12.2014 року не може бути беззаперечним доказом вини відповідача у залитті квартири позивачів, оскільки: по-перше, він складений з порушення строків, а саме через 2 місяці після дати залиття (як стверджує позивач це сталося 06.10.2014 року); по-друге, висновки цього акту є суперечливими, оскільки, як з нього видно, що в квартирі № 100 несправностей труб водопостачання, водовідведення та слідів води не встановлено. Причина знаходження води в квартирі № 96 не встановлена. Вірогідна причина затоплення відкритий кран або перелив води та халатне поводження з водою у биту особами, що проживають в квартирі № 100. Причина встановлена цим актом вірогідна, як вбачається з самого акту, що унеможливлює встановлення причинного зв`язку між залиттям квартири № 96 квартирою № 100, в той час як з додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року № 76, причина повинна бути зазначена чітко, що взагалі ставить під сумнів висновки такого акту та його достовірність.

За таких обставин, за відсутності належних доказів, які могли б підтвердити наявність вини відповідача у спричиненій позивачу матеріальній шкоді, суд вважає, що іншими доказами, доданими до позовної заяви позивачем вину відповідача довести неможливо, а тому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири є необґрунтованими, доводи, викладені позивачем у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, не підтверджені належними та допустимими доказами, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти, зокрема, втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, або ділової репутації, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки будь-яких доказів всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивачі суду не надали на належне обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн., окрім того, судом не встановлена вина відповідача у завданні матеріальної шкоди позивачу.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору та витрат на правову допомогу, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, підписаної від імені України 09 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, ст.ст. 22, 23, 386, 1166, 1192 ЦК України, п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року № 76, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири, третя особа Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5», залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА