Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді: - ОСОБА_1,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання - Вох В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 серпня 2006 року в розмірі 3689 грн 03 копійки.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог щодо стягнення відсотків та неустойки є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що до банку відповідач не надавав письмової заяви про закриття картрахунку, у зв»язку із чим на підставі умов, передбачених Умовами, строк дії карти відповідача було продовжено на такий же строк.

Доводить, що строк позовної давності не може бути пропущений, оскільки правовідносини між сторонами тривають до повного погашення клієнтом кредиту.

Також зазначає, що карта була перевипущена та має термін дії до серпня 2012 року включно. А тому лише 01.09.2015 року спливає для банку строк у межах якого він має право звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним

________________________________________________________________________________

Справа № 571/153/15-ц Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_5

Провадження № 22-ц/787/372/2016 ОСОБА_6

договором, укладеним з відповідачем.

Стверджує, що суд не взяв до уваги докази, що надавалися позивачем у справі та свідчили про наявність в кредитному договорі п.9.3., 9.12., де міститься домовленість сторін про лонгацію кредитного договору, про те, що картрахунок відкрито на необмежений строк.

Просить змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з процентів та штрафів, задовольнивши позов ПАТ КБ «ПриватБанк» в цій частині у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги частково, виходячи із наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок невиконання позичальником зобов»язань за кредитним договором із останнього підлягає стягненню на користь банку заборгованість за тілом кредиту, оскільки позовну давність не пропущено, так як строк дії картки встановлено до серпня 2012 року, а позов пред»явлено до суду в лютому 2015 року. У зв»язку із пропуском строку позовної давності, підстав для стягнення з відповідача 17555,48 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1062, 23 грн штрафу (процентна складова) немає.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, так як він не ґрунтується на законі і фактичних обставинах справи.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 21 серпня 2006 року між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») укладений договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 4000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При укладенні кредитного договору сторони виходили з вимог ст. 634 ЦК України, у відповідності до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідачка ознайомилася та погодилася з умовами надання кредиту, про що свідчить її підпис на заяві та де зазначено, що заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ОСОБА_4 та банком договір про надання банківських послуг (а.с.5).

У п. 3.1. Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту картку, її вид і термін дії визначений в заяві і в пам»ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, яка вказана в розділі «Відмітки банку» заяви.

Таким чином, датою укладення договору та датою відкриття рахунку є 21.08.2006 року ( а.с.5.).

Згідно з Правилами користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця (п. 3.1.1. ). Після закінчення терміну дії відповідна Карта продовжується Банком на новий термін (шляхом надання клієнту карти з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення терміну дії) не поступила письмова заява Держателя про закриття Карткового рахунку, а також при умовах наявності коштів на Картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по Картковому рахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. (п.3.1.3.)

Пунктом 9.12. Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що договір діє впродовж 12 місяців з часу підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення строку дії договору, то він автоматично пролонгується на такий же строк.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки умови кредитного договору б/н від 21.08.2006 року позичальником не виконувались, то згідно поданого банком розрахунку заборгованість клієнта перед банком станом на 31.12.2014 року склала 22806,74 грн., з яких: 3689,03 грн.- заборгованість за кредитом, 17555,48 грн.- заборгованість за процентами за користування кредитом, 1562,23 грн заборгованість по штрафах ( 500 грн 00 коп штраф (фіксована частина), 1062 грн 23 коп штраф (процентна складова).

Розмір вказаної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем. Відповідачкою указаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу не надано, а тому колегією суддів він приймається як достовірний.

Підпунктом 5.4. Правил користування платіжною карткою передбачено, що термін погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками без встановленого мінімального обов'язкового платежу, здійснюється в наступному порядку: термін погашення процентів за кредитом - кожного місяця за попередній місяць, термін погашення кредиту в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті (в полі MONTH) (а. с. 11).

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів сторонами було визначено місяцями.

Як роз»яснив Верховний Суд України у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, яка згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, термін дії картки відповідачки № 832384 закінчився 31 серпня 2008 року.

З огляду на викладене, колегія суддів не може погодитись з висновком суду 1 інстанції про те, що строк дії картки встановлено до серпня 2012 року, оскільки він не грунтується на умовах договору та обставинах справи та спростовується оригіналом картки за вказаним позивачем номером.

На розсуд колегії суддів, дана умова укладеного кредитного договору, щодо автоматичної пролонгації дії кредитного договору на новий строк, якщо від позичальника не надійшла заява про закриття карткового рахунку, передусім має на меті лише те, щоб при видачі позичальнику кредитної картки із новим строком дії не було необхідності кожен раз укладати новий договір, а тому пролонгація умов кредитного договору на новий строк може мати місце лише у разі одночасного отримання позичальником кредитної картки із новим терміном дії, оскільки в протилежному випадку останній буде позбавлений можливості здійснювати свої права та обов'язки за цим кредитним договором.

Банк не надав суду належних доказів, що ОСОБА_4 було видано нову картку після спливу дії старої.

В матеріалах справи на а.с.27 міститься заява представника ОСОБА_4 ОСОБА_7 про застосування строків позовної давності.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, ОСОБА_4 останній раз погашення за наданим кредитом здійснювалось в сумі 200 грн. 24.01.2008 року, після чого грошові зобов»язання за договором не виконувались.

Зважаючи на те, що згідно з підпунктом 5.4. Правил користування платіжною карткою термін погашення кредиту у повному обсязі для відповідачки ОСОБА_4 настав не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці, термін дії якої сторонами був визначений серпнем 2008 року, а тому початком перебігу позовної давності для позивача слід вважати 1 вересня 2008 року.

Проте до суду із даним позовом банк звернувся лише 04 лютого 2015 року, тобто зі спливом трирічного строку позовної давності.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач не ставив перед судом першої інстанції вимогу про поновлення пропущеної позовної давності.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 307, ст. 309, ст. ст. 313-314, ст. ст. 316-117 ЦПК України, колегія

суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2015 року скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: З.М.Максимчук

Судді: О.В. Оніпко

ОСОБА_3