Справа № 502/746/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Кітреску О.М.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2, ОСОБА_3

про

визнання договору дійсним та визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому вказала, що 23.12.2014 року за письмовим, нотаріально не посвідченим договором купівлі-продажу, вона придбала у відповідачів житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Вилкове, вул. Першотравнева, 130 та згідно письмових розписок передала їм по 75 00 гривень кожному. Відповідно до умов вказаного договору відповідачі зобовязались до 15.01.2015 року нотаріально посвідчити вказаний договір та передати позивачу технічну документацію на придбане майно. Однак в січні 2015 року вони передали позивачу лише технічну документацію на будинок, а від нотаріального посвідчення договору ухиляються, посилаючись на скрутне матеріальне становище, відсутність наявних грошових коштів для цього та неможливість приїзду в м. Кілія до нотаріальної контори через брак часу та сімейні негаразди. Як зазначає позивач, з 15.01.2015 року вона повністю володіє зазначеним житловим будинком, але зареєструвати право власності на нього не має можливості через те, що договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений, хоча фактично умови договору виконані сторонами. На підставі викладеного, в звязку з ухиленням відповідачів від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, позивач просила суд визнати дійсним письмовий договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений 23.12.2014 року між нею та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та визнати за позивачем право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область. Кілійський район. м. Вилкове .вул. Першотравнева, 130, який складається з: літ. А житловий будинок; літ. Б літня кухня; літ. В гараж; літ. Г літня кухня; літ . Д сарай; літ. Е убиральня; № 1-8, І-ІІ надвірні споруди, розташований на земельній ділянці площею 942 кв.м.

Після відкриття провадження у справі, на призначену дату судового розгляду позивачем ОСОБА_1 було подано заяву, згідно якої вона просила задовольнити її позов на підставі наведених доказів та розглянути справу за її відсутності в звязку з неможливістю прибути до суду.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, надавши заяви в яких просили розглянути справу у їх відсутність, зазначивши, що проти задоволення позову вони не заперечують в звязку з неможливістю прибути до нотаріуса через зайнятість; крім того, оскільки в Кілійському районі державного нотаріуса немає, для звернення до приватного нотаріуса у них не вистачає коштів.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання та подали заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши надані сторонами докази, беручи до уваги вимоги позивача та визнання певних обставин по справі відповідачами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Як вбачається зі свідоцтва про право власності № 3704, виданого 06.09.2002 року виконавчим комітетом Вилківської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить домоволодіння по вул. Першотравневій, 130 в м. Вилкове, про що зроблено запис в реєстрову (кадастрову) книгу № 9 стор. 238, реєстр. № 238 РБТІ /а.с. 9/.

Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, складеного комунальним підприємством «Районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», право власності відповідачів на вказаний будинок зареєстроване також у відповідному реєстрі за реєстраційним номером 23195225 від 31.10.2008 р. /а.с. 8/.

Відповідно до вказаного витягу та технічного паспорту, складеного КП «Кілійське РБТІ та РОН», житловий будинок, розміщений за адресою: Одеська область, Кілійський район. м. Вилкове, вул. Першотравнева, 130 складається з: літ. А житловий будинок; літ. Б літня кухня; літ. В гараж; літ. Г літня кухня; літ . Д сарай; літ. Е убиральня; № 1-8, І-ІІ надвірні споруди, - розташований на земельній ділянці площею 942 кв.м. /а.с. 10-12/.

23.12.2014 року за простим письмовим договором купівлі-продажу № К-1, укладеним в м. Кілія, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /Продавці/ продали, а ОСОБА_1/Покупець/ купила за ціною 150 000 гривень (по 75 0000 кожному продавцю) житловий будинок розміщений за адресою: Одеська область, Кілійський район. м. Вилкове, вул. Першотравнева, 130 складається з: літ. А житловий будинок; літ. Б літня кухня; літ. В гараж; літ. Г літня кухня; літ. Д сарай; літ. Е убиральня; № 1-8, І-ІІ надвірні споруди, - розташований на земельній ділянці площею 942 кв.м.

Як зазначено в п.п. 5-6 відповідного Договору, продавці зобовязались звільнити житловий будинок не пізніше 01.02.2015 року та до 15.01.2015 року нотаріально посвідчити зазначений договір купівлі-продажу та передати технічну документацію на нерухоме майно /а.с. 4/.

Як вбачається з розписок, складених 23.12.2014 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу № К-1отримали від ОСОБА_1 гроші в сумі 75 000 гривень кожен /а.с. 6-7/.

32.12.2014 року між ОСОБА_1 з одного боку, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з іншого боку, відповідно до договору № К-1 було складено акт прийому-передачі житлового будинку в м. Вилкове, згідно якого Покупець (позивач) прийняв від Продавці (відповідачі) вказане майно. Житловий будинок загальною площею 119,8 кв.м. та корисною площею 36,3 кв.м. знаходиться в доброму стані. Покупець претензій до продавців відносно якісних характеристик обєкта продажу не має /а.с. 5/.

Згідно повідомлень, наданих позивачем, нею тричі 17.01.2015 року, 28.02.2015 року та 22.03.2015 року пропонувалось відповідачам нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу відповідного житлового будинку від 23.12.2014 року /а.с. 19-21/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Як зазначено в п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).ОСОБА_3 загальних вимог додержання яких є необхідним для чинності правочину, ч. ч. 4-5 ст. 203 ЦК України закріплено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та він має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Як зазначено в ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як зазначено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Як зазначено в п. 1.5 Розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 № 121, яка була чинною на час отримання відповідачами свідоцтва про право власності на відповідний будинок та яка визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в Україні, - державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п. 6 Додатку 1 до вказаної Інструкції, - свідоцтва про право власності на обєкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування, віднесено до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна.

Як зазначено в ч. 1 ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

З наданих сторонами доказів судом встановлено, що відповідачі по справі на момент укладення з позивачем 23.12.2014 року відповідного договору купівлі-продажу будинку, були його співвласниками на праві спільної сумісної власності та спільно розпорядились належним їм майном, укладений між сторонами по справі правочин, відповідно до діючої на той час та на час ухвалення рішення редакції ст. 657 ЦК України підлягав обовязковому нотаріальному посвідченню та не підлягав обовязковій державній реєстрації. Відповідачі набули право власності на предмет договору купівлі-продажу та провели реєстрацію права власності відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, тому відповідно до положень ст. 658 ЦК України мали право продажу відповідного товару. Також судом встановлено, що відповідачі на виконання своїх зобовязань за правочином передали позивачу предмет договору купівлі-продажу, тобто відповідний житловий будинок, а позивач сплатив відповідачам визначену ним грошову суму, отже між сторонами відбулось повне виконання відповідного договору. Враховуючи, що відповідачі по справі ухиляються від нотаріального посвідчення правочину, що також взнається ними та в силу положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України в звязку з цим не підлягає доказуванню, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, в звязку з чим задовольняє позов.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 220, 355, 369, 655, 657 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним письмовий договір купівлі-продажу житлового будинку, розміщеного за адресою: Одеська область, Кілійський район. м. Вилкове, вул. Першотравнева, 130, - укладений 23.12.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, - право власності на житловий будинок розміщений за адресою: Одеська область, Кілійський район. м. Вилкове, вул. Першотравнева, 130 складається з: літ. А житловий будинок; літ. Б літня кухня; літ. В гараж; літ. Г літня кухня; літ. Д сарай; літ. Е убиральня; № 1-8, І-ІІ надвірні споруди, - розташований на земельній ділянці площею 942 кв.м.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, що зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, -1500 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_4