Провадження № 2/369/386/16
РІШЕННЯ

Іменем України

05.04.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Кондратенко М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головне територіальне управління юстиції у Київській області, про продовження строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головне управління юстиції в Київській області, про продовження строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що 03 жовтня 2014 року померла його мати ОСОБА_4. ОСОБА_2 є її чоловіком, а ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; майнових прав на об»єкт інвестування-квартири під № 225а, що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Лобановського, 7; майнових прав на об»єкт інвестування-квартири під № 225, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лохвицька, друга секція, будинок № 4, грошових вкладів з належними відсотками та компенсаційними виплатами, що розташовані у філії Києво-Святошинського відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» у ТВБВ № 10026/0176 (колишнє № 5441/0341 м. Вишневого) на рахунку № НОМЕР_1 з залишком 2394 грн. 40 коп., вкладів з належними відсотками та компенсаційними виплатами, що розташовані в ПАТ «Універсал Банк» на рахунках: 0077 з залишком 11027,51 доларів США; 9797 з залишком 17,22 доларів США; 9702 з залишком 313,91 доларів США; 9934 з залишком 0,29 доларів США.

10 квітня 2008 року ОСОБА_4 був складений заповіт, яким все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все взагалі, що їй належить та буде належати на день смерті, заповіла йому, ОСОБА_1. Заповіт посвідчено секретарем Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10 квітня 2008 року та зареєстрований за № 18.

Він, ОСОБА_1, звернувся із заявою про прийняття спадщини до Вишневої міської державної нотаріальної контори, але йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті його матері ОСОБА_4, про що була винесена відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 жовтня 2015 року № 1063/02-31.

Він, ОСОБА_1, вчасно не подав заяву про прийняття спадщини за заповітом в нотаріальну контору, оскільки він є інвалідом ІІ групи та має проблеми із здоров»ям. Він пропустив строк на прийняття спадщини у зв»язку з хворобою і вважав, що пропущення строку на прийняття спадщини є поважним.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 1220, 1268, 1269, 1270, 1272, 1296 ЦК України просив продовжити йому, ОСОБА_1, строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_4, у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, майнових прав на об»єкт інвестування-квартири під № 225а, що розташована за адресою: м. Київ, провулок Лобачевського, 7, майнових прав на об»єкт інвестування-квартири № 225, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Лохвицька, друга секція, будинок № 4, грошових вкладів з належними відсотками та компенсаційними виплатами, що розташовані в філії Києво-Святошинське відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» у ТББВ № 10026/0176 (колишнє № 5441/0341 м. Вишневого) на рахунку № НОМЕР_1 з залишком 2394 грн. 40 коп., вкладів з належними відсотками та компенсаційними виплатами, що розташовані в ПАТ «Універсал Банк» на рахунках: 0077 з залишком 11027,51 доларів США, 9797 з залишком 17,22 доларів США, 9702 з залишком 313,91 доларів США, 9934 з залишком 0,29 доларів США.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 і представник відповідача позов не визнали і заперечували проти його задоволення.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду відповідач ОСОБА_3 подала заяву, в якій зазначила, що вона згідна з позовом ОСОБА_1 і просила розглянути справу у її відсутності.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головного територіального управління юстиції у Київській області, не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, показання свідків, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 03 жовтня 2014 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 312815, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві. 21 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області про прийняття спадщини після смерті своєї дружини ОСОБА_4. 23 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернулась із заявою до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4. Відповідно до довідки виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 січня 2015 року в квартирі АДРЕСА_2 на день смерті ОСОБА_4 були зареєстровані і проживали ОСОБА_4 і ОСОБА_2. За життя 10 квітня 2008 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все взагалі, що їй належить та буде належати на день смерті, заповіла своєму синові ОСОБА_1. 12 травня 2015 року державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області було надіслано лист ОСОБА_1, якого він отримав особисто, в якому державний нотаріус зазначив, що Вишневою міською державною нотаріальною конторою Київської області 21 січня 2015 року було заведено Спадкову справу за № 19/2015 після смерті його матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 03 жовтня 2014 року. Спадкодавцем було складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_5, 10 квітня 2008 року за реєстровим № 198, за яким все своє майно вона заповіла синові ОСОБА_1. В листі державним нотаріусом було вказано, що ОСОБА_1 спадщину в установлений законом строк не прийняв, відповідно до ст. 1272 ЦК України (якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її). Державний нотаріус ОСОБА_6 просила ОСОБА_1 з»явитись до Вишневої міської державної нотаріальної контори щодо отримання консультації. 01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області, в якій просив надати йому додатковий термін для прийняття спадщини та видати йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на перелічене ним майно. Постановою державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 01 жовтня 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у визнанні права на спадкування після померлої 03 жовтня 2014 року ОСОБА_4 та у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно з тих підстав, що ОСОБА_1 протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_4, тобто з 03 жовтня 2014 року по 03 квітня 2015 року заяву про прийняття спадщини до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області не подавав; факт проживання та реєстрації разом зі спадкодавицею на день її смерті відсутній. Державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 запропоновано ОСОБА_1 звернутись до суду для встановлення пропущеного строку для прийняття спадщини та визнання його спадкоємцем. Дані обставини підтверджуються копією Спадкової справи № 19/2015 року після померлої 03 жовтня 2014 року ОСОБА_4, виданої Вишневою міською державною нотаріальною конторою Київської області.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно вимог ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як зазначав представник позивача ОСОБА_8, позивач у справі ОСОБА_1 вчасно не подав заяву по прийняття спадщини за заповітом в нотаріальну контору, оскільки він є інвалідом ІІ групи і має проблеми з здоров»ям, та пропустив строк для прийняття спадщини у зв»язку з хворобою, і тому вважав, що пропущення строку на прийняття спадщини є поважним. В період з 21 квітня 2014 року, 16 січня 2015 року, 14 квітня 2015 року він, ОСОБА_1, звертався до лікаря невропатолога в стані середнього ступеня важкості, встати міг, але хитався, потребував лікування. Як зазначав представник позивача ОСОБА_1, позивач міг самостійно харчуватись, спілкуватись, життєво важливі функції не порушувались, самостійно ходити не міг, хитався біля ліжка, міг встати, але самостійно долати відстань не міг. Як вказував представник позивача ОСОБА_1, про стан здоров»я ОСОБА_1 свідчать документи, а саме виписка з історії хвороби № 7597, висновок про перебіг хвороби, консультативний висновок від 16 січня 2015 року, консультативний висновок від 14 квітня 2015 року, консультативний висновок від 24 жовтня 2014 року, довідка до акту огляду МСЕК від 14 липня 2011 року, виписка з історії хвороби № 1846, консультативний висновок від 12 жовтня 2015 року, консультативний висновок від 11 грудня 2015 року.

Допитаний в судовому засіданні лікар ОСОБА_9»єв О.О. суду пояснив, що 24 жовтня 2014 року, 16 січня 2015 року, 14 квітня 2015 року ОСОБА_1 був у стані середнього ступеня важкості. Він міг спілкуватись, харчуватись самостійно, життєво важливі функції не були порушені. Як зазначав лікар, ОСОБА_1 хитався біля ліжка, задишка в нього практично існує постійно. На момент огляду долати відстань йому було б важко. ОСОБА_9»єв О.О. призначав йому для лікування таблетки і рекомендував напівліжковий режим і пересуватись по помешканню. Як вказував лікар ОСОБА_9»єв О.О., його як лікаря ОСОБА_1, викликав і привозив додому син ОСОБА_1 у зазначені дні: 24 жовтня 2014 року, 16 січня 2015 року, 14 квітня 2015 року.

Свідок ОСОБА_10, що доводиться сином позивачу ОСОБА_1, суду надав свідчення, що з жовтня 2014 року по квітень 2015 року позивач ОСОБА_1 почував себе недобре. Свідок возив батька до лікаря кілька разів. Лікувався батько свідка і вдома, і стаціонарно. Як вказував ОСОБА_10, його батько перебуває на обстеженні у лікаря невропатолога. Операція його батьку була проведена більше 10 років тому. Позивач ОСОБА_1 був присутній на похороні своєї матері. Як вказував свідок ОСОБА_10, його батько лише рахується консультантом в ТОВ «Уні-ПАК», але не працює ним, і що входить в його обов»язки консультанта, свідку невідомо.

Свідок ОСОБА_11, яка доводиться дружиною позивачу ОСОБА_1, суду надала свідчення, що на початку травня 2004 року ОСОБА_1 було зроблено операцію на серці в Інституті ім. Амосова. У 2006 році ОСОБА_1 забирала карета швидкої допомоги, бо в нього було миттєве кровопорушення. Щороку ОСОБА_1 проходить лікування. Позивач лікується у лікаря невропатолога і є інвалідом ІІ групи. У травні 2014 року ОСОБА_12 перебував у важкому стані. Як вказувала свідок ОСОБА_11, позивач ОСОБА_1 був присутній на похороні своєї матері ОСОБА_4 і на поминальному обіді. У позивача порушена координація руху, дуже болить голова. Як вказувала свідок ОСОБА_11, вона з чоловіком про спадщину не думали, оскільки були інші акценти-це здоров»я її чоловіка, позивача у справі. Як вказувала свідок ОСОБА_11, позивач з жовтня 2014 року знаходився протягом 6 місяців під наглядом лікаря. Він не міг виходити в цей період, бо погано себе почував, був вдома з жовтня 2014 року. Як зазначала свідок, лікаря до позивача викликали додому і протягом шести місяців викликали лікаря ОСОБА_9»єва О.О. додому до п»яти разів. Також як зазначала свідок ОСОБА_11, її чоловік, позивач у справі, ОСОБА_1 є науковим консультантом, і за вказаний період часу він всього кілька разів надавав консультацію.

Свідок ОСОБА_13 суду надала свідчення, що ОСОБА_1 був присутнім на похоронах своєї матері ОСОБА_4. Він без підтримки нормально стояв, був присутнім на поминальному обіді. Свідок вказувала, що ОСОБА_1 самостійно рухався і заходив в автобус.

Свідок ОСОБА_14, який доводиться сином відповідачу ОСОБА_2, надав свідчення суду, що ОСОБА_1 з своєю дружиною з 11 години до 16 годин був на похороні своєї матері разом з своєю дружиною.

Також слід зазначити, що 28 серпня 2014 року між роботодавцем ТОВ «Уні-ПАК» і працівником ОСОБА_1 був укладений трудовий договір, відповідно до умов п. 3 якого працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цим договором, а роботодавець зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством і угодою сторін.

Згідно умов п. п. 4-6 трудового договору працівник зобов»язується виконувати роботу згідно посадової інструкції. Роботодавець зобов»язується організувати працю працівника згідно з погодженим режимом роботи: віддалений режим роботи (на дому). Особливості режиму робочого часу: віддалений режим роботи (на дому).

Відповідно до умов п. 7 Трудового договору за виконання обов»язків, передбачених цим договором, працівнику встановлюються: посадовий оклад згідно домовленості; надбавка (доплата та інші виплати) згідно домовленості.

Згідно наявної в матеріалах справи довіреності на отримання заробітної плати від 28 серпня 2014 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_10 одержувати в бухгалтерії ТОВ «Уні-ПАК» належну йому заробітну плату за період серпня-грудня 2014 року, подавати від його імені заяви, розписуватись за нього в одержанні грошей і виконувати всі інші дії, пов»язані з даною довіреністю.

В наданій відповіді від 16 січня 2016 року Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва повідомив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з 24 березня 2015 року. До цього часу він отримував пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання до 13 липня 2011 року, з 14 липня 2011 року встановлена 2 група інвалідності довічно. Призначення пенсії за віком здійснено відповідно до вимог ст. ст. 25, 27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж враховано по 28 лютого 2015 року і становить 42 роки 2 місяці 26 днів. Заробіток ля обчислення пенсії враховано з 01 липня 2000 року по 28 лютого 2015 року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки ТОВ «Уні-ПАК» від 23 лютого 2016 року № 2 ОСОБА_1 працює в ТОВ «Уні-ПАК» з 2006 року на посаді заступника директора по науково-технічному забезпеченню. За станом здоров»я (він є інвалідом ІІ групи) згідно трудового договору від 28 серпня 2014 року був переведений на режим роботи на дому.

Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази та показання свідків у їх сукупності, дійшов висновку, що пропуск позивачем ОСОБА_1 строку на подання заяви про прийняття спадщини з підстав, зазначених у позовній заяві та викладених у поясненнях представника позивача у судовому засіданні, та наданих доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд не може вважати поважними, оскільки позивачем та представником позивача не доведено і не надано належних і допустимих доказів, що у позивача ОСОБА_1 дійсно були об»єктивні, непереборні та істотні труднощі на вчинення дій щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, та що він дійсно позбавлений був можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Доводи позивача ОСОБА_1 в позовній заяві і представника позивача в судовому засіданні про те, що позивач є інвалідом ІІ групи, має проблеми із здоров»ям, і тому не міг вчасно подати заяву про прийняття спадщини, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані доводи спростовуються зібраними у справі доказами, з яких суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1, маючи інвалідність ІІ групи і наявні у нього захворювання, в змозі був як працювати і одержувати заробітну плату за виконану ним роботу, що свідчить про його працездатність, так і пересуватися, і в змозі був вчасно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4.

Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних і допустимих доказів про порушення його прав при зверненні до суду з даним позовом, а тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 3, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головне територіальне управління юстиції у Київській області, про продовження строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.