Провадження № 2/344/1538/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківськ цивільну справу за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання поруки такою, що припинена, -

В С Т А Н О В И В :

19 серпня 2015 року позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 01 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», найменування якого змінено на ОСОБА_4 акціонерне товариство «Універсал Банк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 001-2914/756-246, за яким позивач надав ОСОБА_2 кредит у сумі 55 000,00 швейцарських франків. ОСОБА_2 отримав кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 0012919СНF00090 від 02.10.2007 року. З метою виконання зобовязань за укладеним кредитним договором 01 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір поруки № 001-2914/756-Р/2. ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості. Позивачем надсилалися відповідачу та третій особі вимоги про сплату заборгованості, що залишилися невиконаними. Станом на 13 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить на загальну суму 47 963,10 швейцарських франків, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 785,31 швейцарських франків, сума дострокового стягнення кредиту 45 699,11 швейцарських франків, відсотки 1 446,68 швейцарських франків, підвищені відсотки 32,00 швейцарських франків. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку погашати заборгованість, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 47 963,10 швейцарських франків та судовий збір у сумі 3 654,00 грн.

11 листопада 2015 року ОСОБА_3 подана до суду зустрічна позовна заява до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання поруки такою, що припинена. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 жовтня 2007 року між ОСОБА_4 акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 001-2914/756-246. Графіком погашення (додаток № 2 до кредитного договору) встановлено класичну схему погашення кредиту. На забезпечення виконання зобовязань був укладений договір поруки. 10.04.2009 року сторонами за кредитним договором укладена додаткова угода, згідно якої встановлений ануїтентний графік погашення кредиту, тому обсяг відповідальності поручителя збільшився. При цьому збільшення нарахування процентів з поручителем не погоджувалося. За таких обставин позивач ОСОБА_3Я просить визнати договір поруки № 001-2914/756-Р/2 від 01 жовтня року, укладений між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є ОСОБА_4 акціонерне товариство «Універсал Банк», припиненим.

Представник позивача за первісним позовом, представник відповідача за зустрічним позовом у судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі на підставах, викладених у позові, просив первісний позов задовольнити, вимоги за зустрічним позовом не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача у судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом вважає безпідставними, просив відмовити у задоволенні первісного позову, задовольнити вимоги за зустрічною позовною заявою.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

01 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», Банком, найменування якого було змінено на ОСОБА_4 акціонерне товариство «Універсал Банк» (а.с. 34-36), та ОСОБА_2, Позичальником, був укладений кредитний договір № 001-2914/756-246 (на придбання майна), за яким Банк зобовязався надати Позичальнику грошові кошти у сумі 55 000,00 швейцарських франків, а Позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 4,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

При цьому Позичальник ОСОБА_2 був ознайомлений з умовами зазначеного кредитного договору, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати процентів за його користування, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 10-22, 69-79).

ОСОБА_2 отримав кошти у сумі 55 000,00 швейцарських франків, що підтверджується меморіальним ордером № 0012919СНF00090 від 02.10.2007 року (а.с. 24).

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3, відповідачем, Поручителем, 01 жовтня 2007 року був укладений договір поруки № 001-2914/756-Р/2, за умовами якого Поручитель відповідає перед Банком за невиконання ОСОБА_2 усіх зобовязань перед Кредитором, що виникли з кредитного договору № 001-2914/756-246 від 01.10.2007 року.

З вказаним договором поруки була ознайомлена відповідач ОСОБА_3, що підтверджується її особистим підписом (а.с. 29-31, 90-92).

10 квітня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», Банком, та ОСОБА_2, Позичальником, була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № 001-2914/756-246 від 01.10.2007 року, згідно п. 2 якого сторони погодили, що встановлення ануїтентного графіку погашення кредиту відбудеться з 03 квітня 2009 року (а.с. 23, 93).

08.05.2015 року позивачем на адресу ОСОБА_2 направлена письмова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, що була отримана 18.05.2015 року, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 25-28).

Позивачем надсилалася вимога про погашення заборгованості відповідачу (а.с. 32).

Несвоєчасне обовязків за кредитним договором № 001-2914/756-246 від 01.10.2007 рокупризвело до виникнення заборгованості на загальну суму 47 963,10 швейцарських франків:

- прострочена заборгованість по кредиту - 785,31 швейцарських франків;

- сума дострокового стягнення кредиту 45 699,11 швейцарських франків;

- відсотки 1 446,68 швейцарських франків;

- підвищені відсотки 32,00 швейцарських франків, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-9).

Ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частин 1-2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

П. 1.4 договору поруки № 001-2914/756-Р/2від 01.10.2007 року встановлює, що відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною (а.с. 29, 90).

Відповідно до п. 2.1 договору поруки, Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя (а.с. 29, 90).

Додатковою угодою № 1 до кредитного договору № 001-2914/756-246 від 01.10.2007 року позивач та ОСОБА_2 встановили нову схему погашення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом.

З порівняльного розрахунку, що не оспорюється представником позивача за первісним позовом, вбачається, що збільшився розмір процентів за користування кредитом на суму 6 900,18 швейцарських франків (а.с. 80-89).

Таким чином Банк визнав, що з 03 квітня 2009 року була встановлена нова схема погашення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом: з класичного графіку погашення кредиту на ануїтентний, а додатковою угодою № 1 вже від 10 квітня 2009 року цей факт був оформлений документально.

Згідно із п. 2.1 договору поруки від 01 жовтня 2007 року, під «згодою Поручителя» Сторони розуміють візування Поручителем змін до Основного договору (шляхом проставляння підпису уповноваженої особи та печатки Поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільним повідомленням та/або укладання Поручителем додаткової угоди до договорів щодо внесення відповідних змін (а.с. 29, 90).

Враховуючи, що сторони домовилися, що Банк не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору, то така згода повинна бути надана Поручителем до моменту зміни графіку погашення кредиту.

Згідно із ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що припинення договору поруки відповідно до частини першої статті 559 Цивільного кодексу України пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням, строків їх виплати, тощо, без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності має бути очевидною і наданою в спосіб, передбачений договором поруки.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 червня 2013 року у справі №6-43-цс1З, яка відповідно до ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обовязковою для всіх судів України.

Відповідно до змісту ст.ст. 559, 598 Цивільного кодексу України, припинення зобовязання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин субєктивне право і кореспондуючий йому обовязок перестають існувати.

Оскільки зміна умов кредитного договору внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя відбулась без згоди поручителя, то порука за договором поруки № 001-2914/756-Р/2 від 01.10.2007 року припинилась 10 квітня 2009 року відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України.

Правова природа поруки є такою, що остання є припиненою в силу закону в разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (в момент саме зміни зобов'язання), й не потребує визнання припинення рішенням суду, хоча спосіб захисту цивільного права шляхом визнання поруки припиненою є допустимим, на чому наголошує судова практика Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 акціонерне товариством «Універсал Банк» не визнає право ОСОБА_3 на припинення зобовязання за договором поруки, то ОСОБА_3 змушена була подати позов про захист свого невизнаного права: визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, оскільки суд дійшов висновку, що порука ОСОБА_3, яка виникла на підставі договору поруки № 001-2914/756-Р/2 від 01 жовтня року, укладеного між ОСОБА_3та Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є ОСОБА_4 акціонерне товариство «Універсал Банк», є припиненою, тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню повністю, а вимоги за зустрічним позовом слід задовольнити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 16, 526, 549, 550, 551, 553, 554, 559, 598, 1046, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-215, 218, 222, 233, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити у повному обсязі.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання поруки такою, що припинена, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати поруку ОСОБА_3, яка виникла на підставі договору поруки № 001-2914/756-Р/2 від 01 жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є ОСОБА_4 акціонерне товариство «Універсал Банк», припиненою.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 25 квітня 2016 року.

Повний текст рішення суду складений 27 квітня 2016 року.

Суддя Л.В. Мелещенко