Справа № 502/2934/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання: Скрипкіної А.Ю., Урсул Г.К.

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_5

про

стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_4 звернулась 18.12.2015 року до суду з позовом в якому зазначила, що разом зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_6 25.04.2014 року передала відповідачу ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 7500 доларів США в рахунок майбутнього придбання автомобіля «Шевролет Авео», державний номер НОМЕР_1, що підтверджується розпискою, складеною 11.06.2015 року. До цього часу договір купівлі-продажу автомобіля між ними не укладено. Автомобілем позивач не користується та грошові кошти сплачені за нього, ОСОБА_5 не повернув. Як зазначає позивач, половина грошових коштів, переданих відповідачу, належить їй, а друга - колишньому чоловіку позивача - ОСОБА_6. Оскільки відповідач неправомірно отримав від позивача грошові кошти та не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просила суд стягнути з відповідача половину переданої йому суми, а саме 3750 доларів США, що еквівалентно 93 750 гривень.

Заявлені позивачем вимоги її представники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали в судовому засіданні.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог ОСОБА_4 та на обґрунтування заперечень пояснив, що за час перебування у шлюбі ОСОБА_4 та її чоловіка ОСОБА_6, між ними та ОСОБА_5 було досягнуто домовленість, за якої він мав передати їм автомобіль «Шевролет Авео», державний номер НОМЕР_1 за 7 500 доларів США, які після цього йому були передані частинами, а від передав у користування позивачу та її чоловіку вказаний автомобіль. Однак після цього стосунки у подружжя ОСОБА_6 погіршились та чоловік позивача ОСОБА_6 повернув йому автомобіль, повідомивши, що вони передумали його купувати, а він, відповідно, повернув 23.07.2015 року 7500 доларів США. Гроші від передав саме чоловіку позивача тому, що свій автомобіль отримав від нього і перед цим гроші за автомобіль йому передавав також ОСОБА_6 Таким чином, оскільки гроші він повернув чоловіку позивача під час їх перебування у шлюбі, після чого позивач та ОСОБА_6 розірвали свій шлюб, позивач має право отримати половину грошей від свого колишнього чоловіка, а не від відповідача. На підставі викладеного представник відповідача просив відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників позивача та представника відопвідача, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Як вбачається з розписки, складеної 11.06.2015 року, ОСОБА_5 продав автомобіль «Шевролет Авео», державний номер НОМЕР_1, належний йому на праві власності, громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_4 за 7500 доларів США 25.04.2014 року /а.с. 3/. При цьому згідно розписки від 16.04.2014 року ОСОБА_4 зобов'язалась сплатити суму, що залишилась в розмірі 1300 доларів США ОСОБА_5 до 30 травня 2014 року /а.с. 55/.

Згідно довідки, виданої 04.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області за № 520-03-66, 04.11.2005 року у відділі РАЦС Кілійського РУЮ було зареєстровано шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_4, про що складено актовий запис за № 107. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «ОСОБА_4» /а.с. 18/.

Як вбачається з розписки, складеної 23.07.2015 року, ОСОБА_6, що мешкає в АДРЕСА_1, отримав гроші в сумі сім тисяч п'ятсот доларів від громадянина ОСОБА_5 через неможливість оформити автомобіль «Шевролет Авео», державний номер НОМЕР_1 /а.с. 34/.

Як вбачається з паспорту серії НОМЕР_2, виданого 01.07.2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Кілійським РС ГУДМС України в Одеській області, шлюб ОСОБА_4 з ОСОБА_6 розірвано на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 21.08.2015 року у справі № 502/1023/15-ц.

Як пояснив допитаний в судовому засіданні під час розгляду справи свідок ОСОБА_8, позивач ОСОБА_4 доводилась їй невісткою оскільки була заміжня за її сином ОСОБА_6 Під час перебування у шлюбі вони передали гроші в сумі близько 7000 доларів США ОСОБА_5 за придбання автомобіля, а він передав їм у володіння вказаний транспортний засіб. До переоформлення автомобіля, син повідомив її, що розлучається з дружиною, після чого ОСОБА_5 забрав автомобіль, який знаходився у них на подвір'ї та повернув сину гроші. В подальшому вже після розлучення її сина та позивача вказаний автомобіль у ОСОБА_5 був придбаний нею.

При вирішенні справи судом застосовано наступні положення діючого законодавства:

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що правочин має вчинятись у формі, вставленій законом.

Як зазначено в ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст. ст. 655-656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Як зазначено в ст. 1212 ЦК України глави 83 книги п'ятої ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Як зазначено в ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Разом з тим, як зазначено в ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні положення містять ст. ст. 60-61 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З наданих позивачем та досліджених судом доказів встановлено, що відповідач ОСОБА_5 отримав від позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_6, який на час передачі грошових коштів доводився її чоловіком, 7 500 доларів США в якості оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу.

Також судом встановлено, що відповідний договір купівлі-продажу транспортного засобу між ними не укладався, розписка від 11.06.2015 року про продаж відповідачем позивачу та її чоловіку відповідного автомобіля, згідно з п. 8 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388, - не є документом, що підтверджує правомірність придбання відповідного транспортного засобу, в зв'язку з чим згідно положень ст. 1212 ЦК України отримана відповідачем сума грошових коштів підлягала поверненню позивачу та ОСОБА_6, що і було зроблено ОСОБА_5 23.07.2015 року шляхом передачі грошей ОСОБА_6, який на той час доводився чоловіком позивача, у зв'язку з чим на підставі положень ст. 60-61, 65 СК України мав право отримати належні подружжю грошові кошти, що були безпідставно набуті ОСОБА_5

Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5, який безпідставно набув від подружжя ОСОБА_6 грошові кошти, передані в якості оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу, який між сторонами фактично укладено не було, в подальшому, а саме 23.07.2015 року /а.с. 34/ повернув їх чоловіку позивача ОСОБА_6, то визначений позивачем відповідач не має відповідати за даним позовом, а позивач має право отримати свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя в порядку ст. ст. 69-71 СК України шляхом поділу відповідної грошової суми, яка знаходиться у ОСОБА_6, в тому числі в судовому порядку шляхом пред'явлення до нього відповідного позову.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого позивачем до визначеного ним відповідача позову, в зв'язку з чим відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК, ст. ст. 203, 368, 509, 640, 655, 1212 ЦК України, ст. ст. 60-61, 65 СК України, «Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников