Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С., Максимчук З.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костпільського районного суду Рівненської області від 27 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1, представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду із указаним вище позовом, на обґрунтування якого зазначило, що 20 лютого 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 50 тис. доларів США зі сплатою 14,86 % річних, строком із 20 лютого 2007 року до повного погашення кредиту. На забезпечення виконання зобов'язань цього ж дня між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, згідно з умовами якого останній передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 84,2 кв. м, незавершений будівництвом будинок загальною площею 159,5 кв. м, що розташований по провулку Чубинського, 10 у м. Костопіль Рівненської області та земельну ділянку площею 0,0925 га, що належить іпотекодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії від 11 січня 2007 року.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Позичальник ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 16 жовтня 2014 року за ним рахується заборгованість у розмірі 1 141 475 грн. 99 коп., із яких за тілом кредиту - 604 010 грн. 06 коп., за відсотками - 537 465 грн. 93 коп. Просив у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 27 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором №09.06/03/07-Склн від 20 лютого 2007 року у розмірі 90252,2 доларів США.

В рахунок виконання основного зобов'язання за кредитним договором № 09.06/03/07-Склн від 20 лютого 2007 року, укладеного між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_2, у розмірі 90252,2 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки передбачений договором іпотеки № 09.06/03/101/07- Склн від 20 лютого 2007 року, укладеним між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_1, а саме: будинок житловий загальною площею 84,2 кв.м., що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.1992 року, зареєстрований державним нотаріусом Костопільської ДНК ОСОБА_4 р.№ 368, який розташований по провулку Чубинського, 10 в м. Костопіль, незавершений будівництвом будинок загальною площею 159,5 кв.м., що належить іпотекодавцю на підставі рішення Костопільської міської ради народних депутатів про надання дозволу ОСОБА_1, на будівництво нового житлового будинку на присадибній ділянці по провул. Чубинського, 10 в м. Костопіль, № 153 від 25.02.1993 року, який розташований по провулку Чубинського, 10 в м. Костопіль та земельну ділянку площею 0,0925 га, що належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯГ № 371781 від 11.01.2007 року, кадастровий номер :02:002:0396, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження шляхом проведення прилюдних торгів.

Стягнуто пропорційно з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ "Дельта Банк" судовий збір у розмірі 3654 грн.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що до позивача не перейшло право вимоги за кредитним договором укладеним позичальником та первісним кредитором. Договір купівлі-продажу права вимоги укладений між первісним кредитором та новим кредитором підписано неуповноваженою особою, а додаток до договору не відповідає змісту та даті укладення договору, оскільки новий кредитор не дотримався положень п.7.5 умов договору купівлі-продажу права вимоги.

Крім того, до нового кредитора не перейшло право вимоги на предмет іпотеки за тих обставин, що не дотримано положення ч.ч.1,2 ст.35 Закону України "Про іпотеку" щодо направлення письмової вимоги іпотекодавцю та боржнику, якщо він є від'ємним від іпотекодавця про усунення порушень та надання тридцятиденного строку та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги.

Також зазначає, що договір іпотеки нотаріально посвідчений та внесений в державний реєстр щодо заборони на відчуження, а позивачем не надано доказів щодо державної реєстрації прав відступлення на предмет іпотеки, а в силу ст.ст.210, 640 ЦК України, недотримання державної реєстрації про перехід такого права не породжує прав та обов'язків для сторін.

Вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду в частині виконання зобов'язань по кредитному договору, про що подавалась заява до суду першої інстанції та безпідставно відхилена судом.

Також суд першої інстанції не застосував ОСОБА_5 України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та в порушення цього закону звернув стягнення на майно іпотекодавця.

З наведених підстав просить рішення Костопільського районного суду від 27 січня 2015 року скасувати повністю.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 1 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові ПАТ «Дельта Банк» в цій частині відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року рішення Апеляційного суду Рівненської області від 1 квітня 2015 року скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 23 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2007 року у розмірі 54 788 грн. 29 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 3 654 грн. У частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року рішення Апеляційного суду Рівненської області від 23 жовтня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 5 квітня 2016 року рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 27 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 011,36 доларів США звернуто стягнення на житловий будинок загальною площею 84,2 кв. м, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 20 лютого 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Костопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого за № 368, розташований по пров.Чубинського, 10 в м. Костопіль; незавершений будівництвом будинок загальною площею 159,5 кв. м, що належить іпотекодавцю на підставі рішення Костопільської міської ради народних депутатів про надання дозволу ОСОБА_1 на будівництво нового житлового будинку на присадибній ділянці по пров.Чубинського, 10, який розташований по пров.Чубинського, 10 в м. Костопіль ; земельну ділянку площею 0,0925 га, що належить іпотекодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №371781 від 11 січня 2007 року, кадастровий номер :02:002:0396, розташовану по пров.Чубинського, 10 в м. Костопіль, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" про стягнення з позичальника заборгованість за кредитним договором у розмірі 90252,2 дол. США та про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник допустив порушення умов кредитного договору, внаслідок чого вникла заборгованість по кредиту, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та відповідають чинному законодавству.

Однак, повністю з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

При цьому, згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК країни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 20 лютого 2007 року між ВАТ "Кредитпромбанк", правонаступником якого є ПАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 50 000 доларів США зі сплатою 14,86% річних на строк з 20 лютого 2007 року до повного погашення кредиту.

Пунктом 3.1 договору встановлено обов'язок позичальника забезпечити повернення одержаної суми кредитів згідно з умовами цього договору не пізніше 19 лютого 2012 року на рахунок, вказаний у п. 1.2. цього договору, шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного/карткового рахунку грошових коштів у валюті отриманого кредиту.

Починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, забезпечити погашення отриманого кредиту, шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного/карткового рахунку грошових коштів у валюті отриманого кредиту на рахунок, вказаний у п. 1.2. цього договору, у період з 1 по 10 число (включно) кожного календарного місяця, таким чином, щоб станом на "11"-те число календарного місяця, заборгованість не перевищувала: станом на 11.03.2007 року 49166,67 доларів США; 11.04.2007 48333,33 доларів США; 11.05.2007 року 47500,0 доларів США і т.д.

Згідно із п. 3.2 кредитного договору позичальник зобов'язується сплачувати нараховані проценти за користування кредитом до 11 числа кожного календарного місяця, а також 19 лютого 2012 року або в день повного дострокового погашення кредиту шляхом внесення готівкових грошових коштів у касу банку чи безготівкового перерахування з поточного рахунку.

Відповідно до п. 6.1. даного договору розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється на фактичну суму заборгованості за кредитом, починаючи з дня його надання позичальнику.

Згідно п. 4.2 вказаного договору банк має право у разі недотримання позичальником умов цього договору, а також у разі погіршення фінансового стану позичальника, припинити надання кредитів в рамках визначеного ліміту, вимагати дострокового повернення кредитів, сплати нарахованих процентів за користування ними, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання позичальником умов цього договору.

ВАТ "Кредитпромбанк" свої зобов'язання за кредитним договором виконало та надало ОСОБА_2 кредит у визначеному в договорі розмірі (а.с. 16 т.1)

В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором кредиту того ж дня між ПАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки № 09.06/03/І01/07- Склн, за умовами якого останній передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок житловий загальною площею 84,2 кв.м, незавершений будівництвом будинок загальною площею 159,5 кв.м. та земельну ділянку 0,0925 га.

26 червня 2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого ПАТ "Кредитпромбанк" передав ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами та до нього перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Даний договір нотаріально посвідчений, сторонами не оспорений, у встановленому законом порядку його недійсність не встановлювалась.

Твердження ОСОБА_1 про те, що позивачем не надано доказів щодо державної реєстрації відступлення прав на предмет іпотеки спростовуються наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, згідно якої іпотекодержателем земельної ділянки, незавершеного будівництвом житлового будинку та житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в м. Костопіль Костопільського району Рівненської області по пров. Чубинського, 10 є ПАТ "Дельта Банк" (а.с. 257-259 т.1)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до ПАТ "Дельта Банк", як до нового кредитора перейшли всі права та обов'язки по кредитному договору №09.06/03/07-Склн від 20.02.2007 року та іпотечному договору №09.06/03/І01/07-Склн від 20.02.2007 року.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість перед банком, яка станом на 19 січня 2015 року згідно наданого позивачем розрахунку складає 90 252,6 дол. США, з яких 46 636,5 дол. США заборгованість за кредитним договором, 43 616,1 дол. США заборгованість за відсотками (а.с. 75 т.1)

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідачі подали заяву про застосування строків позовної давності, відхиляючи яку, суд першої інстанції вважав, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки про порушення своїх прав він дізнався 20.02.2012 року.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами кредитного договору від 20 лютого 2007 року погашення кредиту повинно здійснюватись частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що 22.08.2007року ВАТ «Кредитпромбанк» на адресу позичальника надіслав письмову вимогу за №318 про погашення простроченої заборгованості по кредиту в загальному розмірі 2251,18 доларів США, яка виникла станом на 20.08.2007року.(а.с.31 т.2) Цей лист кредитора не є односторонньою зміною умов кредитного договору щодо строку повернення всієї суми кредиту і повязаних із ним платежів, оскільки в ньому відсутня вимога дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Дана вимога виконана не була і виконавчим написом від 28 грудня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу ОСОБА_6 звернено стягнення на майно іпотекодавця, а саме житловий будинок загальною площею 84,2 кв.м., незавершений будівництвом житловий будинок, земельну ділянку площею 0.0925 га, що знаходяться в м. Костопіль Рівненської області по пров. Чубинського, 10 на загальну суму заборгованості 262177,63 грн., який постановою державного виконавця Костопільського районного управління юстиції від 23 червня 2014 року повернуто органу який його видав (а.с.234, 235 т.1)

Зазначений виконавчий напис нотаріуса, у передбаченому законом порядку, таким, що не підлягає виконанню не визнавався.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способом захисту цивільних прав серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених главою 3 розділу 1 ЦК.

Виконавчий напис, згідно п.4 ч.2 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження», який діяв в редакції на час його вчинення відноситься до виконавчих документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Частиною 12 ст. 110 ЦПК передбачено розгляд справ за позовами до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вказані норми законодавства України, колегія суддів вважає, що звернення іпотекодержателя до нотаріуса з вимогою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 20.02.2007року та предявлення вказаного напису до виконання за своєю правовою природою ототожнюється зі зверненням з предявленням відповідного позову до суду, що, в свою чергу призводить до переривання строку позовної давності.

Перебіг строку позовної давності щодо вимог ПАТ "Дельта Банк" розпочався заново з 28.12.2007 р.

Будь-які докази того, що після вчинення виконавчого напису від 28 грудня 2007 року сторонами вчинялись дії, що свідчать про переривання строку позовної давності, в матеріалах справи відсутні та апеляційним судом їх не здобуто.

Банк звернувся в суд з даним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки 17 листопада 2014 року.

На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України у судовому засіданні було запропоновано позивачу надати апеляційному суду розрахунок заборгованості по кредиту в межах строку позовної давності. Представник ПАТ "Дельта Банк" відмовилась провести вказаний розрахунок, оскільки вважає, що строк позовної давності банком не пропущений.

Враховуючи встановлені обставини та те, що у таблиці, наведеній у п. 3.1. кредитного договору, передбачено сплату позичальником щомісячних платежів на погашення тіла кредиту у розмірі не меншому ніж визначено його умовами, останній з яких мав бути здійснений 11.01.2012 року, то стягненню підлягають всі не вчинені платежі в межах трьохрічного строку позовної давності, а саме: з 11.11.2011 року по 11.01.2012 року в розмірі 2500 доларів США (833,33х2+833,34), що станом на 16.10.2014року згідно курсу НБУ, який застосовується згідно заявлених позовних вимог у валюті гривня (100 доларів США-1295,1445грн. становить 32378,61грн. (2500х12.951445).

Що стосується розміру заборгованості по відсотках за користування кредитом, то в даному випадку визначальними є умови п. 6.2 кредитного договору, відповідно до яких проценти за користування кредитами нараховуються банком щомісячно в останній робочий день місяця та в день повного погашення кредитів позичальником за цим договором, але не пізніше строку, визначеного у п. 1.1 цього договору. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами у строк, встановлений у пункті 1.1 цього договору, останнє нарахування процентів за користування кредитами здійснюється наступного робочого дня за датою, вказаною у пункті 1.1 цього договору, в подальшому проценти за користування кредитами не нараховуються.

При нарахуванні процентів враховується фактична кількість днів в розрахунковому періоді та 360 днів(для кредитів, наданих в іноземній валюті) або фактична кількість днів у році(для кредитів в національній валюті). При розрахунку процентів враховується перший день та не враховується останній день користування кредитом.

Згідно з п. 1.1 кредитного договору банк відкриває позивальнику невідновлювальну кредитну лінію строком по 19 лютого 2012 року включно (том 1 а.с. 6).

Таким чином, умовами кредитного договору передбачено нарахування банком відсотків лише до 19 лютого 2012 року включно.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору позичальник зобовязаний сплачувати банку проценти за користування кредитом до 11 числа кожного календарного місяця включно.

Позичальник повинен сплатити проценти в межах строку позовної давності за листопад, грудень 2011року, січень 2012року та з 1 по 18 лютого 2012року, які відповідно становлять:

за листопад 2011року:833.33х14.86:100:360х30=10,31долара США;

за грудень 2011року : 833.33+833.34=1666.67х14.86:100:360х31=21,33долара США;

за січень 2012року: 1666.67+833.33=2500х14.86:100:360х31=31,99 долара США;

з 1 по 18 лютого 2012року: 2500х14.86:100:360х18=18,57 долара США,

всього: 82,2 доларів США(10,31+21,33+31,99+18,57), що станом на 16.10.2014року згідно курсу НБУ, який застосовується згідно позовних вимог (100 доларів США-1295,1445грн.) становить 1064,61грн.

Отже, в межах трьохрічного строку позовної давності з часу звернення банку до суду у даній справі (17.11.2014року здано на пошту) до стягнення з ОСОБА_2 підлягають періодичні платежі по сплаті тіла кредиту в загальній сумі 2500доларів США та відсотків в загальній сумі 82,2долара США.

Оскільки банком позовні вимоги заявлено в грошовій одиниці-гривні, ним в ході розгляду справи ці вимоги не змінювались та його письмова заява з цього приводу в справі відсутня, то суд, стягуючи заборгованість в доларах США фактично вийшов за межі позовних вимог, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню, з постановлення нового-про стягнення з позичальника заборгованості по кредиту в загальному розмірі 33443,22грн. (32378,61+1064,61).

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку».

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналогічні вимоги містять договори кредиту та іпотеки, укладені між сторонами.

Отже, підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов'язань з боку боржника.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказується, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст. ст. 3 і 4 ЦПК України).

Таке право кредитора слід розглядати і з огляду на наступне.

Як роз'яснено у п. 41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Предметом іпотеки за укладеним договором є земельна ділянка, незавершений будівництвом житловий будинок та житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в м. Костопіль, Костопільського району, Рівненської області по пров. Чубинського, 10.

Відповідно до звіту про оцінку житлового будинку та незавершеного будівництвом будинку, проведеного в межах виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса, копія якого міститься на а.с.183-186 т.1 вартість завершеного будівництвом житлового будинку станом на 30.11.2012року становить 188 978грн.(без ПДВ), незавершеного будівництвом будинку- 366 160грн.(без ПДВ)

Згідно звіту про експертну грошову оцінку ринкова вартість земельної ділянки, розташованої у м.Костопіль по пров.Чубинського,10 станом на 30.11.2012 року становить 45 112грн.(а.с.187-190 т.1).

На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України апеляційним судом запропоновано сторонам провести оцінку нерухомого майна, що являється предметом іпотеки, однак вони обоє категорично відмовились це робити, а тому апеляційний суд, виходячи із принципу змагальності сторін та наслідків не вчинення цих дій, вирішує спір на підставі наявних у справі доказів.

Приписами ч. 5 статті 33 Закону України "Про іпотеку" закріплено, що якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя.

За умовами кредитного договору передбачено нарахування банком відсотків лише до 19 лютого 2012 року включно, а тому сума боргу (по тілу та відсотках) позичальника перед позивачем через неналежне виконання ним своїх зобовязань по кредиту не змінюється та становить в загальному розмірі 33443,22грн. Так, вартість завершеного будинку у 5,7 разів, а вартість незавершеного будівництва майже у 11 разів перевищують суму боргу по кредиту. Виходячи із вартості земельної ділянки, вона підлягала б зверненню, однак її цільовим призначенням є будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), що знаходяться на ній, а тому, виходячи з приписів ст.120 ЗК України та ст.377 ЦІК України, вона не може окремо від них бути відчужена.

Враховуючи викладене, колегія судів приходить до висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, вартість якого значно перевищує розмір заборгованості, є не лише не співмірним із визначеним апеляційним судом розміром боргу, а також не справедливим та не розумним в розумінні ст. 3 ЦК України і відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" не підлягає задоволенню. Крім того, на думку суду, порушення основного зобов'язання не завдає збитків іпотекодержателю в розумінні їх визначення ст. 22 ЦК України, оскільки порушення умов кредитного договору жодним чином не змінює обсяг прав позивача.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ПАТ "Дельта Банк" у позові до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та часткове задоволення позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з кожного з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 98грн.90коп.((позов задоволено на 33443,22х100:1141475.99=2,9%); 3654-243.6(позов немайнового характеру про звернення стягнення)=3410,40; 3410,40х2,9%)

Керуючись ст.ст.33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п. 4, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, ст.ст.256,526,629,1054 ЦК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 27 січня 2015 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором №09.06/03/07-Склн від 20 лютого 2007 року заборгованість по тілу кредиту в загальній сумі 32378(тридцять дві тисячі триста сімдесят вісім)грн.61коп. та відсотках в розмірі 1064(одна тисяча шістдесят чотири)грн.61коп., всього 33443(тридцять три тисячі чотириста сорок три)грн.22коп.

В задоволені решти позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити.

Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" в позові до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі 98(девяносто вісім)грн.90коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_7

ОСОБА_5