У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Львівська міська рада, про визнання прав та обов'язків забудовника,

в с т а н о в и в:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати за ним права та обов'язки забудовника добудови площею 39,2 кв. м, яка складається з двох ванних кімнат, двох кухонь та двох коридорів до будинку АДРЕСА_1 з правом подачі документів на оформлення права власності на проведену реконструкцію нерухомого майна.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці, виділеній для будівництва та обслуговування будинку, і належав на праві власності його батькові ОСОБА_4, після смерті у 2007 році якого право власності на будинок в порядку спадкування за законом перейшло до його матері ОСОБА_5, після смерті у 2011 році якої право власності на будинок в порядку спадкування за законом перейшло до нього та його рідної сестри - відповідача ОСОБА_3, по Ѕ частини будинку кожному з них. Спірна добудова до спадщини не увійшла, оскільки така побудована самочинно. Позивач зазначає, що саме він у 1991-1992 роках побудував спірну добудову до будинку батьків за власні кошти, для проживання своєї сім'ї в будинку, проти чого батьки ніколи не заперечували і спору з ними не було, однак, відповідач його права на цю добудову не визнає, а тому позивач просив визнати за ним права та обов'язки забудовника в судовому порядку.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили будівництво, так і їхні спадкоємці.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (п. 7, 8), якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що спірна добудова була збудована ще за життя первинного власника будинку самочинно, без відповідного дозволу та проекту, вона не є окремим об'єктом нерухомого майна і не може самостійно функціонувати без будинку, тому правових підстав визнавати право забудовника на неї за позивачем немає.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Львівська міська рада, про визнання прав та обов'язків забудовника.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов