Єдиний унікальний номер 741/1394/16
Провадження № 2/741/575/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 25 листопада 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Мартиненка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що 22 серпня 2001 року помер ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок № 14 по вул. Лісова (колишня назва 40 річчя Жовтня) в с. Володькова Дівиця (колишня назва ОСОБА_3) Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами. ОСОБА_2 за життя склав заповіт, яким усе своє майно заповів їй (позивачу). Вона (позивач) спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок, в звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа.

ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 14 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2

У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі.

Представник Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1, просив справу розглянути без участі їх представника.

Суд розглядає справу в відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

22 серпня 2001 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 1994 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів ОСОБА_1, що підтверджується його копією (а.с. 10).

Заповіт ОСОБА_2 від 12 жовтня 1994 року не змінено, не відмінено та на іншу особу не переписано, що підтверджується відміткою секретаря виконкому від 27 квітня 2015 року.

Таким чином, спадкоємство після смерті ОСОБА_2 здійснюється за вищезазначеним заповітом.

В силу ст. 534 ЦК УРСР ОСОБА_1, як особа, визначена у заповіті, має право на спадкоємство після смерті ОСОБА_2

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, за нею визнано право власності на земельну ділянку площею 0,2056 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку і ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області по вул. 40 річчя Жовтня, 14, що підтверджується копією рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2015 року у справі № 741/809/15 (провадження № 2/741/248/15), яке набрало законної сили 14 липня 2015 року (а.с. 62-63).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2051/02-31 від 18 жовтня 2016 року (а.с. 16).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 14 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області був збудований у 1991 році, що підтверджується записом у технічному паспорті на житловий будинок (а.с. 13).

Абзацом 2 п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, встановлено, що не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року кожна сільська рада вела погосподарські книги. В загальній частині особового рахунку записувались прізвище, ім'я, по-батькові голови сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості на той час діючим законодавством передбачена не була, за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування.

Правові норми нового ЦК України 2003 року, які регулюють набуття права власності на нерухоме майно, не поширюються на дані відносини, оскільки закон не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує відповідальність особи (ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України).

З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства.

З довідки виконавчого комітету Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області № 2067 від 25 листопада 2016 року (а.с. 65) вбачається, що житловий будинок № 14 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області згідно записів погосподарської книги № 13 роки особовий рахунок № 1297 належав ОСОБА_2.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 за життя набув право власності на житловий будинок № 14 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області.

З матеріалів справи вбачається, що на спадковий житловий будинок виготовлена технічна документація (а.с. 11-13).

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 534, 548 ЦК УРСР, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, власником житлового будинку № 14 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області, загальною площею 35,7 кв. м., житловою площею 15,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (сарай, сарай, погріб, літній душ, вбиральня, хвіртка, огорожа, колодязь) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер 22 серпня 2001 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв