Провадження №2/523/4422/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та сплату аліментів в твердій грошовій сумі,

Установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 06 липня 2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18 серпня 2030 року. У звязку зі зміною обставин, а саме: позивач вказує, що він з 03 липня 2013 року по 31.08.2015 року працював на посаді спортсмена-професіонала по футболу ФК «Іллічівець» (молодіжний склад) в м. Маріуполь Донецької області, однак у звязку з відомими подіями на сході України він не мав змоги в подальшому працювати та його було звільнено. З 01.09.2015 року позивач офіційно не працює та не отримує ніяких доходів. Окрім того, в доказ відсутності доходів позивачем надано довідку №658 від 10.10.2016 року Котовської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області. Як зазначив позивач в позові, він сам перебуває на утриманні батьків, окрім того ще в січні 2016 року отримав травму лівого колінного суставу та був змушений лікуватись. В звязку з чим просить задовольнити його вимоги та зменшити розмір аліментів, встановивши їх розмір в твердій грошовій сумі у розмірі 200 гривень щомісячно.

В судове засідання позивач не зявився, про розгляд справи в суді повідомлявся належним чином, надав на адресу суду клопотання в якому просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. (а.с. 25).

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 2 - п.4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоду довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 06 липня 2015 року по цивільній справі №523/296/15-ц з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18 серпня 2030 року. (а.с. 4,5).

Позивач в своїх позовних вимогах просить суд зменшити розмір аліментів на утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, до 200 гривень на дитину, у звязку з тим, що він не отримує стабільних та регулярних доходів та суттєвим погіршенням здоровя. Довідкою №658 від 10.10.2016 року Котовської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області зазначено, що щодо ОСОБА_1 відсутня інформація про доходи. (а.с. 26).

Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов'язані за законом надавати утримування. Погіршення або поліпшення стану здоров'я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстав для зміни розміру аліментів. Так, якщо суд встановить, що платник аліментів став інвалідом I, II чи III групи, він повинен цю обставину врахувати як підставу для зменшення їх розміру.

За змістом ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов,язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров,я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Так, ст.180 СК України покладає обов,язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За вимогами статті 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

В п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 розяснено, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач, звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, посилався на те, що його матеріальний стан, у зв,язку із звільненням з роботи, змінився, та він на даний час не працює.

Посилання позивача на поганий стан здоров,я та на те, що він окрім футболу з дитинства нічим не займався, тому і на даний час не працює, судом до уваги не приймаються, оскільки медичного висновку щодо неможливості йому працювати або обмеження у працездатності надані суду документи не містять.

Окрім того, позивач в позовних вимогах просить зменшити розмір сплачуваних аліментів до 200 гривень, що значно менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та протирічить нормам ч.2 ст.182 СК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, з урахуванням прав та взаємовідносин сторін, майнового сану позивача, прав дитини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10,11,14, 57-64, 77, 157,158, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, ст. 180-183,191, 192 Сімейного Кодексу України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та сплату аліментів в твердій грошовій сумі залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя