Справа №442/4678/15-ц
Провадження №2/442/138/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі :

головуючого - судді Хомик А.П.

з участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання недійсним договору за розпискою від 12.04.2012 року, складеної від його імені.

В обґрунтування позову посилається на те, що у лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до нього з вимогою сплатити йому 2500 доларів США. Дану вимогу він ґрунтує на розписці від 12.04.2012року, яка на думку відповідача складена ОСОБА_1 у зв'язку із борговим зобов'язанням перед останнім, яке виникло після викупу у відповідача 1/2 частини автобуса «SETRA».

Проте, позивач заперечує будь-яку заборгованість перед відповідачем, тим більше внаслідок викупу автобуса «SETRA», оскільки останній він придбав 23.06.2012 року у ОСОБА_3, а не у ОСОБА_2

Згідно ч.1. ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу належить вчиняти у письмовій формі.

За змістом ст. 510 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Позивач переконаний, що розписка від 12.04.2012року не відповідає вимогам ст. 604, 1053 ЦК України, так як він не має боргу перед ОСОБА_4, який би міг бути замінений позиковим зобов'язанням. Крім того, вказує, що у змісті розписки не зазначено про який залишок від дві п'ятсот доларів йдеться та не вказано валюти зобов'язання, що також вказує на недійсність договору за згаданою розпискою. При таких обставинах просить суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір за розпискою від 12.04.2012 року, складеною від імені ОСОБА_1

Позивач та його представник - ОСОБА_5, в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просять його задоволити.

Відповідач та його представник - ОСОБА_6 позову не визнали та пояснили суду, що 18.06.2015 року рішенням Апеляційного суду Львівської області було скасовано рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.05.2015 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, а саме вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 54125 грн, 4430,84 грн. - 3% річних та судовий збір у розмірі 585,56 грн., а тому просять у позові відмовити.

Свідки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили написання 12.04.2014 року ОСОБА_1 розписки та зазначили, що дана розписка написана позивачем у зв'язку із борговим зобов'язанням перед ОСОБА_2, яке виникло після викупу у нього 1/2 частини автобуса «SETRA».

Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є безпідставним та не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що у лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до позивача з вимогою сплатити згідно розписки від 12.04.2012 року борг в сумі 2500 (дві тисячі п'ятсот) доларів США.

Свідками підписання даної розписки були громадяни ОСОБА_7 і ОСОБА_9 і це свідчить про наявність боргових зобов'язань відповідача перед позивачем.

Із пояснень відповідача вбачається, що дане боргове зобов'язання виникло після викупу позивачем у відповідача 1/2 частини (по вартості) автобуса «SETRA», на якому позивач і відповідач працювали на маршруті Трускавець-Київ - Трускавець.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 18 червня 2015 року встановлено, що написання позивачем розписки є свідченням того, що відбулася новація зобов'язання (ст. 604 ЦК України, ст. 1053 ЦК України) і за домовленістю сторін первісне зобов'язання по договору купівлі - продажу було замінено новим зобов'язанням між сторонами, а саме за домовленістю сторін борг, що виник із договору купівлі - продажу був замінений позиковим зобов'язанням.

На підтвердження існування грошового зобов'язання ОСОБА_2 надано суду письмовий доказ - розписку від 12.04.2012 року, згідно якої ОСОБА_1 зобов'язувався віддати ОСОБА_2 2500 дол. США до 30 травня 2012 року, та оригінал якої знаходиться у ОСОБА_2, що дає підстави для висновку про те, що зобов'язання ОСОБА_1 не виконано.

Крім того встановлено, що ОСОБА_1 не оспорював достовірності вищезгаданої розписки з тих підстав, що вона видана під впливом обману, насильства або під впливом тяжкої обставини, не оспорював валюти чи розміру зобов'язання, тобто не оспорював договору позики.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає необґрунтованими покликання позивача у позові на те, що між ним та відповідачем відсутнє зобов'язання по сплаті заборгованості згідно розписки від 12.04.2012 року, адже написання розписки є свідченням того, що зобов'язання відбулося. При таких обставинах суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 212, 214 ЦПК України, ч.1. ст. 203, ст. 208, ст. 510, ст. 604, ст. 1053 ЦК України суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Хомик А.П.