Справа № 740/2788/16-ц
Провадження № 2/740/936/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Кононяко С.А.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача адвокатаІвашка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - друга Чернігівська державна нотаріальна контора, про встановлення права на спадкування за законом разом із спадкоємцями другої черги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визначити її спадкоємницею четвертої черги на спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка ОСОБА_3, змінити черговість отримання спадщини після її чоловіка ОСОБА_3 та встановити їй право на спадкування за законом разом із спадкоємцями другої черги, на спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка ОСОБА_3, який помер 01 лютого 2016 року, з посиланням на те, що в день його смерті відкрилася спадщина, що складається із земельних ділянок на території Галицької сільської ради та житлового будинку, що знаходиться в с.Галиця по вулиці Фрунзе, 46, які належать ОСОБА_3 на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину від 30.10.2015 року, виданого державним нотаріусом Чернігівської державної нотаріальної контори. Вона разом з ОСОБА_3 з 1992 року по день його смерті 01.02.2016 року проживали однією сімєю як чоловік і дружина в АДРЕСА_1, вели спільне господарство, мали спільні придбання і витрати, хоча їхній шлюб не був зареєстрований. ОСОБА_3 ніколи не був одружений і не проживав з іншими жінками, дітей у нього не має. Також померли його батьки яких вона ховала разом з ОСОБА_3, вона була єдиною жінкою, з якою він прожив двадцять пять років. Спільних дітей у них не було.

Протягом всього спільного проживання, включаючи і останні пять років до часу відкриття спадщини, вона надавала ОСОБА_4 нематеріальні послуги, матеріально забезпечувала, оскільки він увесь час проживав у неї, весь час слідкувала за його здоровям, надавала необхідну медичну допомогу і була поруч в будь-який час доби, так як він хворів і потребував постійної цілодобової допомоги.

28 липня 2016 року державний нотаріус другої Чернігівської державної нотаріальної контори повідомила їй, що згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.06.2016 року вона має право на спадкування як спадкоємець четвертої черги за законом згідно ст.1264 ЦК України, але оскільки після відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини було подано спадкоємцем другої черги - ОСОБА_2, який є рідним братом померлого, вона нематиме права на спадкове майно. Відповідач жодним чином не цікавився життям брата, не турбувався його здоров»ям, за життя її чоловік не спілкувався зі своїм рідним братом, оскільки останній зловживав спиртними напоями. Відповідач не допомагав та не цікавився здоров»ям своїх батьків, які проживали по сусідству. Навіть своє майно вони заповіли і подарували одному сину - ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач підтримала позов за вищевикладених обставин. Відповідач позовні вимоги не визнав, в позові позивача просив відмовити, свої обґрунтування виклав в запереченні, посилаючись на те, що з покійним братом, ОСОБА_3 він був в гарних стосунках, вони постійно спілкувалися. Позивачка ОСОБА_1 була одружена з іншим чоловіком і проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. В 1992 році вона кинула свого чоловіка і разом з ОСОБА_3 виїхали в с.Михайлівка- Рубежівка Київської області. Шлюб зі своїм чоловіком позивач не розірвала. Цей шлюб припинився в 2002 році, коли помер ОСОБА_5 Між неюі та ОСОБА_3 часто виникали сварки, так як спільних дітей у них не було, то виникали скандали з цього приводу.

Неодноразово після сімейних сварок він приїжджав в с.Галицю, деякий час проживав, а потім повертався до неї. Це було причиною того, що він не знімався з реєстрації в с.Галиця. Згідно довідки Галицької сільської ради Ніжинського району № 03-29/629 від 08 вересня 2016 року ОСОБА_3 на день смерті 01 лютого 2016 року постійно був прописаний за адресою:с.Галиця, вул.Загребельна, буд. 46.

Мати відповідача померла 25.06.2010 року, батько залишився проживати в будинку один, і помер в 2014 році. Всі чотири роки догляд за батьком здійснював він зі своєю сімєю, так як проживали по сусідству. Щодо будинку батьків, який був подарований згідно договору дарування від 17 грудня 2009 року покійному ОСОБА_3, то на спільній сімейній нараді вирішили, що у нього є будинок, а у ОСОБА_3 немає, а стосунки з ОСОБА_1 не були визначеними, одружуватися з нею він не бажав. ОСОБА_3 не був чоловіком позивача. Вони дійсно спільно проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу, але чоловіком і дружиною не були, ОСОБА_3 не залишив заповіт на її імя.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні показали, що вони проживали разом, обробляли земельну ділянку, ОСОБА_3 працював на пилорамі до дня своєї смерті.

Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позов необґрунтований і не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер 01 лютого 2016 року, згідно свідоцтва про смерть (а.с.7)

Згідно копії рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2016 року встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 з січня 1992 року по 01 лютого 2016 року однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Умовами одержання права на спадкування разом із спадкоємцями тієй черги, яка має право на спадкування, є тривалий час опікування, матеріального забезпечення спадкодавця, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У судовому засіданні встановлено, що померлий ОСОБА_3 був ІНФОРМАЦІЯ_2, працював на пилорамі, не мав тяжких захворювань, не мав групи інвалідності, сам себе обслуговував.

За умовами статей 1217, 1223, 1258, 1264 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 скористався своїм правом та звернувся у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 скористався своїм правом та звернувся у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а отже вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно дост.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1217 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).

Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Згідно роз'яснень п.6 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У судовому засіданні дані обставини позивачем не підтвердженні, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Згідно п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, по*язаних з розглядом судової справи, ………..належать зокрема витрати на правову допомогу.

Згідно довідки-розрахунку витрат адвоката, повязаних з наданням правової допомоги вбачається, що адвокат ОСОБА_8 є фахівцем в галузі права, будучи адвокатом і діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю №183 від 15 жовтня 1998 року. Між ним та відповідачем 13 вересня 2016 року було укладено договір про надання правової допомоги, згідно умов якої останній зобов*зувався в інтересах клієнта надавати правову допомогу та представляти інтереси в суді. З наданої довідки вбачається отримання адвокатом, який надавав правову допомогу, з розрахунку 5,5 год. х 580 грн. =3190 грн. за надання правової допомоги.

Статтею 84 ЦПК України передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до положень Закону України «Про граничний розмір витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року витрати, пов*язані з оплатою правової допомоги, не повинні перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи особи, що надає правову допомогу.

З огляду на наданий розрахунок, суд вважає можливим стягнути понесені витрати на правову допомогу частково у сумі 3 тис.грн. До вказаного висновку суд приходить, врахувавши категорію справи в якій надана правова допомога, та участь адвоката в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.1258, 1259, 1262, 1264 ЦК України, ст.ст.10, 57, 58, 60, 84, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - друга Чернігівська державна нотаріальна контора, про встановлення права на спадкування за законом після померлого 01 лютого 2016 року ОСОБА_3 разом із спадкоємцями другої черги відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Ковальова Т.Г.