Справа № 464/2872/15 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/4315/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 травня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» про визнання частково недійсним договору факторингу та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ТзОВ «Кредитні ініціативи» про визнання поруки припиненою,-

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Разом із тим, 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 26.03.2008 року № 1301/0308/71-035 позичальником згідно якого є ОСОБА_4. Відтак, 26.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого являється ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №1301/0308/71-035, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 89 600,00 доларів США на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Внаслідок невиконання кредитних зобовязань станом на 01.03.2015 року виникла прострочена заборгованість за кредитом 78064, 00 доларів США, що становить по курсу НБУ 2166800,46 грн., по відсотках 22757,64 доларів США, що становить по курсу НБУ 631 823,09 грн. За систематичне порушення зобовязання боржником щодо погашення кредиту, банком нарахована пеня в сумі 6133,96 доларів США, що по курсу НБУ складає 170 297,87 грн. В забезпечення виконання зобовязань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 26.03.2014 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_5 уклали договір поруки №1301/0308/71-035-Р, відповідно до умов якого, відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обовязків за договором, як солідарні боржники. Враховуючи вищенаведене позивач просив солідарно стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором №1301/0308/71-035 від 26.03.2008 року в сумі 2 968 921,42 грн. та 3 654,00 грн. судового збору.

Відповідач ОСОБА_4 в подальшому звернувся в суд із зустрічною позовною заявою, яку 26 січня 2016 року уточнив та просив визнати частково недійсним з моменту укладення договір факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» в частині відступлення прав по зобовязаннях ОСОБА_4, що виникають із кредитного договору №1301/0308/71-035 від 26 березня 2008 року. В обгрунтування заявлених зустрічних вимог зазначав, що відсутність у ТзОВ «Кредитні ініціативи» відповідної ліцензії на право здійснення факторингових послуг свідчить про незаконність укладення оскаржуваного договору факторингу в частині передачі прав по кредитному договору №1301/0308/71-035 від 26 березня 2008 року. Також про незаконність укладення оскаржуваного договору свідчить відсутність у ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТзОВ «Фінансові ініціативи» ліцензії на здійснення валютних операцій.

05 листопада 2015 року ОСОБА_5 подав до суду зустрічну позовну заяву про визнання поруки, яка встановлювалась договором поруки укладеним 26 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 припиненою з огляду на те, що порука- це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Стверджував, що згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основоного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Вже починаючи із 20 січня 2013 року кредитор дізнався, що його права порушуються позичальником та відповідно поручителем і жодних дій щодо поручителя не вчиняв у тому числі не звертався до суду із вимогами до поручителя за захистом своїх прав. Окрім того, позивач втратив своє субєктивне право на звернення до суду з вимогами до поручителя оскільки пропустив шести місячний строк визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України, який поновлений бути не може, а тому порука є припиненою.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 травня 2016 року позов ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Вирішено: стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» () 2 968 921 гривень 42 коп. заборгованості за кредитним договором № 1301/0308/71-035 від 26.03.2008 р. та 3 654 гривень 00 коп. понесених судових витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ТзОВ «Кредитні ініціативи», ПАТ «Омега Банк» про визнання частково недійсним договору факторингу відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 до ТзОВ «Кредитні ініціативи» про визнання поруки припиненою задоволено. Визнано поруку, яка встановлювалась Договором поруки укладеним 26 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 припиненою.

Вищезазначене рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_4. В апеляційній скарзі зазначає, що позивачем не надано жодного належного допустимого доказу про те, що ТзОВ ФК «Вектор Плюс» після укладення договору факторингу від 28.11.2012 р. із ПАТ «Сведбанк» отримало дозвіл від Спостережної ради Банку на наступне відступлення права вимоги. Стверджує, що новий кредитор незважаючи на вимоги кредитного договору не надав можливості ОСОБА_4 виконати умови цього договору та погашати кредит, оскільки не повідомив про перехід права вимоги до ТзОВ «Кредитні ініціативи» та не відкрив на імя ОСОБА_4 спеціальних рахунків для повернення позичених коштів у доларах США. Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що надавались позивачем, які би засвідчували, що до ТзОВ «Вектор Плюс» по зобовязаннях ОСОБА_4 перейшло право вимоги по залишку боргу на суму 798046,00 дол США, по відсотках на суму 22757,64 дол. США, по пені на суму 6133,96 дол. США. Тобто, на підставі яких доказів суд дійшов висновку про наявність такого розміру заборгованості залишається незясованим. Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості наданого позивачем не можна вважати належним доказом, оскільки не можливо визначити із якого розміру кредиту проводиться нарахування відсотків, за який чітко період та виходячи із якої відсоткової ставки, а тому за відсутності розуміння способу нарахування та за відсутності інших достовірних доказів наданий розрахунок заборгованості не може бути належним доказом по справі та не може підтверджувати позовні вимоги. Відтак, заявлені позивачем сума боргу, відсотків, пені не підтверджені жодними доказами. Додатково зазначає про відсутність у відповідачів по зустрічному позову ТзОВ ФК «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» відповідної ліцензії на право здійснення факторингових послуг свідчить про незаконність укладення оскаржуваних договорів факторингу в частині передачі прав по кредитному договору № 1301/0308/71-035 від 26.03.2008 р., а тому були і є всі підстави вважати такі правочини недійсним відповідно до положень ст. 227 ЦК України. Разом з тим, відсутність у відповідачів ліцензії на здійснення валютних операцій свідчить про укладення ним правочину без відповідної цивільної правоздатності, що відповідно до положень ч. 2 ст. 203 та ст. 215 ЦК України підтверджує недійсність оскаржуваних правочинів. Крім цього послався на те, що при розгляді зустрічного позову поза увагою суду залишились норми закону, які були чинними станом на 28.11.2012 року, а саме те, що відповідно до п. 1 п.п. 2 розпорядження № 231 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 3 квітня 2009 року «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», до фінансової послуги факторингу віднесено - набуття права грошової вимоги , у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників суб»єктів господарювання за договором , на якому базується таке відступлення.

З урахуванням наведеного просить рішення в частині часткового задоволення позову ТзОВ «Кредитні ініціативи» та стягнення із ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 2 968 921, 42 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ТзОВ «Кредитні ініціативи». Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити повністю: визнати частково недійсним з моменту укладення договорів факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року укладений між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор плюс» в частині відступлення прав по зобовязаннях ОСОБА_4, що виникають із кредитного договору № 1301/0308/71-035 від 26.03.2008 р; визнати частково недійсним з моменту укладення договір факторингу від 28 листопада 2012 року укладений між ТОВ «ФК «Вектор плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення прав по зобовязаннях ОСОБА_4, що виникають із кредитного договору № 1301/0308/71-035 від 26.03.2008 р. Судові витрати покласти на ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає вищезазначеним вимогам процесуального законодавства, з наступних мотивів.

В підтвердження позовних вимог, а саме: в підтвердження тієї обставини, що в зобов»язанні за кредитним договором № 1301/0308/71-035 від 26.03.2008 року замінено первісного кредитора ПАТ «Сведбанк» на нового кредитора ОСОБА_6 «Кредитні ініціативи», останнім долучено до позовної заяви письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, направленою представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Фещенком за вих. № 3657РV-102 від 19.03.2015 року ( т. 1 а.с. 53).

Згідно письмових доказів, поданих відповідачами ОСОБА_4 і ОСОБА_5Є, про заміну кредиторів за кредитним договором № 1301/0308/71-035 від 26.03.2008 року, а саме:

про заміну первісного кредитора (Публічного акціонерного товариства «Сведбанк») на Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» боржнику ОСОБА_4 могло стати відомо після отримання повідомлення ПАТ «Сведбанк» за вих. № 0023651 від 14 грудня 2012 року про відступлення права грошової вимоги (т.2 а.с. 82);

про наступне відступлення права грошової вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» боржнику ОСОБА_4 могло стати відомо після отримання письмової вимоги про дострокове повернення кредиту, направленою представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Фещенком за вих. № 13364 від 19.06.2014 року ( т. 1 а.с. 177).

Згідно принципу змагальності сторін, встановленого ст. 10 ЦПК України та у відповідності до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, обов»язки доказування і подання доказів покладаються на сторони.

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що письмовими доказами у справі доводиться, що про заміну первісного кредитора ПАТ «Сведбанк» на нового кредитора - ТзОВ «Кредитні ініціативи» боржнику ОСОБА_4 стало відомо після отримання письмової вимоги про дострокове повернення кредиту, направленою представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Фещенком за вих. № 13364 від 19.06.2014 року ( т. 1 а.с. 177).

У зв»язку з вищенаведеним, колегія суддів розглядає як обґрунтовані доводи апеляційної скарги про те, що невиконання кредитного зобов»язання боржником після 28.11.2012 року і до 19.06.2014 року мало місце по вині нового кредитора ТзОВ «Кредитні ініціативи», яким у цій цивільній справі не було надано доказів в підтвердження того, що про обов»язок виконання зобов»язань за кредитним договором № 1301/0308/71-035 від 26.03.2008 року на користь нового кредитора , а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», останнє повідомляло боржника ОСОБА_4 до 19.06.2014 року.

Згідно ст. 616 ЦК України, якщо порушення зобов»язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника , якщо кредитор умовно або з необережності сприяв збільшенню збитків, завданих порушенням зобов»язання , або не вжив заходів щодо їх зменшення.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що у справі були підстави для застосування правових наслідків порушення зобов»язання з вини кредитора та для зменшення у з»язку з цим розміру збитків у виді упущеної вигоди , а також для зменшення розміру неустойки.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Оскільки доказами у справі доведено, що про обов»язок виконати зобов»язання за кредитним договором № 1301/0308/71-035 від 26.03.2008 року на користь нового кредитора Товариства з обмеженої відповідальністю «Кредитні ініціативи», до відома боржника ОСОБА_4 було доведено письмовою вимого про дострокове повернення кредиту, направленою Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» за вих. № 13364 від 19.06.2014 року ( т. 1 а.с. 177), та повідомлено про те, що станом на 01.06.2014 року загальна сума заборгованості становить 95993,80 дол. США, колегія суддів вбачає підстави для зменшення розміру процентів за користування кредитом, який заявлений позивачем за період з 28.11.2012 року по 01.03.2015 року у загальній сумі 22757,64 долари США , а також для зменшення розміру неустойки, який заявлений позивачем за період з 28.11.2012 року по 01.03.2015 року у загальній сумі 6133,96 доларів США, та, з врахуванням положень п. п. 3.3 кредитного договору (Умови погашення заборгованості , сплати процентів і комсій), для стягнення:

процентів, нарахованих за період з 01.06.2014 року по 01.03.2015 року у загальній сумі

7038,19 доларів США /773,96+799,75+799,75+773,96+799,75+773,96+799,75+799,75+799,75+ 722,36= 3038,19/ (т.1 а.с. 52);

неустойки, нарахованої за період з 01.06.2014 року по 01.03.2015 року у загальній сумі 5299,30 доларів США /349,94+442,33+522,36+525,46+567,30+613,75+683,74+710,23+884,19 = 5299,30/ (т. 1 а.с. 52).

Відтак, колегія суддів вважає, що загальний розмір позовних вимог, які підлягають до задоволення становитиме 90383,49 доларів США /78046 - основний борг, 7038,19 - %, 5299,30 неустойка/.

У відповідності до положень ст. ст. 192, 524, 524 ЦК України та роз»яснень, наведених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 « Про судове рішення у цивільній справі» та враховуючи ту обставину, що позовні вимоги були заявлені у грошовій одиниці України гривні, колегія суддів вважає, що заборгованість у іноземній валюті, загальний розмір якої апеляційним судом визначено таким , що підлягає до задоволення у загальній сумі 90383,49 доларів США слід перевести в українську за курсом 24,85135 гривень за один долар США, встановленим Національним банком України.

Виходячи з курсу іноземних валют, встановлених Національним банком України на 28.07.2016 року (день ухвалення судового рішення) по відношенню до національної валюти України:

90383,49 доларів США є еквівалентними 2242897,93 грн (90383,49 * 24,851535=2242897,93);

78046 доларів США є еквівалентними 1936738,80 грн (78046*24,851535=1936738,80);

7038,19 доларів США є еквівалентними 174655,15 грн (7038,19* 24,851535=174655,15);

5299,30 доларів США є еквівалентними 131503,98 грн (5299,30*24,851535=131503,98).

У зв»язку з частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем за первісним позовом, підлягають присудженню з відповідача ОСОБА_4 на користь первісного позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 3088,36 грн (90383,49 * 3654 : 106937,60 = 3088,36).

У зв»язку з частковим скасуванням рішення суду першої інстанції, з позивача за первісним позовом належало б стягнути на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору при поданні апеляційної скарги, понесені останнім в розмірі 4019,40 грн, пропорційно розміру заборгованості , яку було визнано такою, що підлягає до задоволення (90383,49 дол. США), відтак розмір цих судових витрат складає 622,21 грн ( (90383,49 * 4019,40 / 106937,60 =3397,19; 4019,40 мінус 3397,19 = 622,21).

У відповідності до положень ч. 5 ст. 88 ЦПК України , внаслідок здійснення перерозподілу судових витрат, з відповідача ОСОБА_4 належить стягнути на користь первісного позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2466,15 грн (3088,36 мінус 622,21 = 2466,15).

Водночас, колегія суддів не вбачає підстав для врахування доводів апеляційної скарги щодо:

ненадання ТзОВ «Кредитні ініціативи» належного і допустимого доказу, який би підтверджував ту обставину , що після укладення договору факторингу від 28.11.2012 року ТзОВ «ФК «Вектор Плючс» отримало дозвіл від спостережної ради банку на наступне відступлення права вимоги , оскільки право фактора на наступне відступлення права грошової вимоги будь-яким третім особам при певних умовах обумовлено п. 2.6 договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року ( т. 2 а.с. 26) і банк не порушував перед ТзОВ»ФК «Вектор Плюс» питання про визнання наступного договору факторингу недійсним з підстав неодержання останнім згоди спостережної ради на наступне відступлення права грошової вимоги третім особам, крім цього факт відсутності у банку претензій до ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» підтверджується листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ОМЕГА Банк» від 22.12.2015 року за вих. № 2126 (т.1 а.с. 219);

ненадання новим кредитором, яким є «ТзОВ «Кредитні ініціативи» можливості боржнику виконувати умови кредитного договору та не відкриття на ім»я боржника спеціальних рахунків, оскільки після отримання вимоги нового кредитора від № 13364 від 19.06.2014 року ( т. 1 а.с. 177), боржником не було доведено , що у нього існували перешкоди для врегулювання вищезазначених питань шляхом взаємних переговорів.

Не може слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення і посилання боржника на відсутність дозволу спостережної ради ПАТ «Сведбанк» на наступне відступлення ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» права грошової вимоги ТзОВ «Кредитні ініціативи», оскільки п. 2.6 договору факторингу від 28.11.2012 року, укладеного між ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» передбачено право ТзОВ «ФК «Вектор Плюс», за умови одержання попереднього дозволу банку, на наступне відступлення права вимоги будь-яким третім особам , і такий попередній дозвіл надано рішенням спостережної ради банку від 20.11.2012 року , яким , зокрема, пункт 4 протоколу № 17 від 12.11.2012 року викладено в наступній редакції: «Надати дозвіл компанії «Укрборг» ( в склад якої входить ТзОВ «ФК «Вектор Плюс»), що придбає право вимоги згідно даного рішення на наступний продаж (відступлення ) прав вимоги заборгованості до боржників (як в цілому, так і будь-якої її частини) Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» ( т. 1 а.с. 35 зворот).

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги, якими піддано сумніву правильність розрахунків сум процентів за користування кредитом та пені.

Так:

пунктом 1.3 кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9 річних (т. 1 а.с. 9);

пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що при розрахунку процентів за кількість днів у році приймається 360 (т.1 а.с. 9 зворот);

пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості при розрахунку суми пені за кількість днів у році приймається -360 (т. 1 а.с.11).

Колегією суддів вибірково перевірено правильність проведення позивачем за первісним позовом розрахунків і визначення розміру місячних платежів, в результаті чого було встановлено, що визначення розміру місячних платежів здійснено позивачем за первісним позовом правильно.

Так, згідно розрахунку заборгованості ( т. 1 а.с. 52)

розмір відсотків за користування кредитом зазначено:

за період з 01.01.2013 року по 01.02.2013 року 799,75 дол. США;

а період з 01.02.2013 року по 01.03.2013 року - 722,36 доларів США ;

розмір пені за період з 01.01.2015 року по 01.02.2015 року зазначено 710,23 дол. США.

Розмір облікової ставки НБУ за період з 13.11.2014 року по 06.02.2015 року було встановлено 14 % річних, відтак, подвійна ставка складала 28% річних.

Згідно графіка погашення заборгованості (т. 1 а.с.13 зворот) розмір заборгованості по тілу кредиту , станом на 28.11.2012 року повинен був становити 75656 дол. США, а фактично становив 78046 (75656 + 2390= 78046 дол. США і був незмінним, починаючи з 28.11.2012 року.

Таким чином, позивачем правильно визначено розмір процентів за користування кредитом:

за січень 2013 року в сумі 799,75 дол. США (11,9% : 360 днів = 0,03305; 0,03305 * 31 день січня 2013 року = 1,02272; 1,02472 * 78046 = 799,75 дол. США);

за лютий 2013 року в сумі 722,36 дол. США (11,9 % : 360 днів= 0,03305; 0,03305 * 28 днів лютого 2013 року = 0,9255; 0,9255 * 78046 =722,36 дол. США) .

Апеляційним судом вибірково перевірено також правильність нарахування позивачем за первісним позовом пені.

Так, за період з 01.12.2014 по 01.01.2015 року нараховано пеню в розмірі 683,74 дол. США. У січні 2015 року повинно було бути сплачено: всього 1048,75 дол. США (249 дол. США основна заборгованість + 799,75 дол. США %, але у відповідності до п. 3.2 кредитного договору округлюємо проценти до 800 =1049), однак сплата цих сум не була проведена боржником. Виходячи із подвійної облікової ставки НБУ - 28% річних , поділивши її на обумовлену кількість днів у році 360, помноживши результат на 31 день у січні 2015 року, отримуємо коефіцієнт 0,0248. 1049 * 0,0248 = 26,49; 683,74 + 26.49 = 710,23 дол. США, тобто розрахунок пені проведено правильно.

Щодо від»ємного значення в розмірі 451,34 дол. США , слід зазначити, що це різниця між сумою процентів сплачених у грудні 2012 року та сумою нарахованих процентів за грудень 2012 року (1251,75 мінус 799,75 = 451,34).

Зважаючи на вищенаведене, та враховуючи ту обставину, що боржником ОСОБА_4 не було надано своїх контррозрахунків , колегією суддів не приймаються до уваги його доводи щодо неправильності розрахунків, проведених позивачем за первісним позовом.

Та обставина, що позивач за первісним позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» є фінансовою установою і має право на здійснення операцій з факторингу без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства, підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 18.09.2008 року ФК № 214 (т. 1 а.с. 42) та додатком до свідоцтва № 214 серія ФК від 18.09.2008 року (т. 1 а.с. 43), виданих 15.09.2011 року , а тому доводи апелянта про те, що позивач за первісним позовом повинен був мати ліцензію на здійснення факторингових послуг є необґрунтованими, а посилання на не долучення вищезазначеного додатка до матеріалів справи не відповідає дійсності.

Оскільки ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні валютного кредитного договору, а в даному випадку було укладено договір факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) згідно з яким фактори (ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та в наступному ТзОВ «Кредитні ініціативи ) передали грошові кошти в розпорядження клієнта ПАТ «Сведбанк» за плату, а останнє відступило факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) , то фактор мав право здійснювати операції факторингу без отримання ліцензії НБУ. Посилання боржника на п.1 п.п. 2 Розпорядження № 231 Державної комісії з регулювання ранків фінансових послуг України від 3 квітня 2009 року як на підставу недійсності договору факторингу, колегія суддів вважає неспроможним, оскільки у ст. 1078 ЦК України не встановлено обмежень щодо суб»єктного складу боржників.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову первісного позивача до ОСОБА_4 та стягнення з ОСОБА_4 2968921 гривень 42 коп заборгованості за кредитним договором № 1301/0308/71-035 від 26.03.2008 р. та 3654 гривень 00 коп, понесених судових витрат по сплаті судового належить скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог та здійснити перерозподіл судових витрат, з мотивів, наведених вище.

Керуючись ч. 5 ст. 88 , ч. 3 ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 травня 2016 року в частині задоволення позову ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 та стягнення з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» (ЄДРПОУ 35326 гривень 42 коп заборгованості за кредитним договором № 1301/0308/71-035 від 26.03.2008 р. та 3654 гривень 00 коп, понесених судових витрат по сплаті судового збору, скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» () заборгованість за кредитним договором № 1301/0308/71-035 від 26.03.2008 р., укладеним між ОСОБА_4 і Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» право грошової вимоги на яку відступлено Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» за договором факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року та відступлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» за договором факторингу від 28 листопада 2012 року,-

в розмірі 2242897 (два мільйони двісті сорок дві тисячі вісімсот дев»яносто сім) гривень 93 копійки , що складається із:

основної заборгованості 1936738 (один мільйон дев»ятсот тридцять шість тисяч сімсот тридцять вісім) гривень 80 копійок;

заборгованості за процентами за користування кредитом 174655 (сто сімдесят чотири тисячі шістсот п»ятдесят п»ять) гривень 15 копійок ;

пені 131503 (сто тридцять одна тисяча п»ятсот три) гривні 98 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» () судові витрати в розмірі 2466 (дві тисячі чотириста шістдесят шість) гривень 15 копійок.

У решті рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

ОСОБА_7