Справа № 758/8977/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі - Куча П. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами було укладено кредитний договір № CL-001/017/2007 від 11.01.2007, а також в забезпечення виконання зобов'язань укладено договір застави автотранспортного засобу № PCL-001/017/2007. Позивач зазначив, що банком 05.11.2010 було відступлено право вимоги за кредитним договором ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» за договором купівлі-продажу кредитного портфелю, а також відступлено право вимоги за договором застави. Позивач вказав, що 17.05.2016 державним виконавцем Подільського районного ВДВС в м. Києві було відкрито виконавче провадження за заявою ПАТ «ОТП Банк» на підставі виконавчого напису нотаріуса № 10095, виданого 29.10.2009. Позивач наголосив на тому, що виконавчий напис є незаконним та не підлягає виконанню у зв'язку з тим, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів», оскільки в редакції чинній на момент його вчиненні не передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, позивач зазначив, що виконавчий напис вчинено з порушенням положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з приводу наявної заборгованості існував судовий спір, заборгованість не була безспірною на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а також банк не є належним стягувачем за виконавчим написом, оскільки права вимоги до позивача банком було відступлено ТОВ «ОТП Факторинг». Тому позивач і звернувся до суду та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 29.10.2009 ВМО № 562231 за реєстровим номером 10095 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк».

До початку судового засідання представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а справу просила розглянути без її участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2007 між сторонами укладено кредитний договір № CL-001/017/2007, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 60158,18 дол. США на придбання автомобіля марки Volkswagen (а.с.а.с. 11-17).

Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань 11.01.2007 між сторонами укладено договір застави автотранспортного засобу № CL-001/017/2007, предметом застави за яким є автомобіль марки Volkswagen, реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску 2006, клір чорний (а.с.а.с. 18-23).

29.10.2009 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на рухоме майно: транспортний засіб, а саме автомобіль марки Volkswagen Touareg, реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2006, колір - чорний, кузов № НОМЕР_2, тип - легковий універсал, що належить на праві власності ОСОБА_1. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задоволити вимоги ПАТ «ОТП Банк» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 45263,46 дол. США; сума відсотків за користування кредитом за період з 12.01.2009 по 26.10.2009 - 4305,92 дол. США, сума пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 12.01.2009 по 27.05.2009 - 30137,16 дол. США, штрафні санкції - 75 грн. (а.с. 10).

Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010 та договору відступлення права вимоги від 05.11.2010, укладених між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», клієнт передав фактору права вимоги за кредитним договором № CL-001/017/2007 від 11.01.2007 та за договором забезпечення № CL-001/017/2007 від 11.01.2007 (а.с.а.с. 24-42).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09.04.2015 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.01.2016 (а.с.а.с. 52-61).

Постановою державного виконавця Подільського районного ВДВС м. Києва Шемберко О.П. від 17.05.2016 відкрито виконавче провадження № 50928735 на підставі виконавчого напису № 10095, виданого 29.10.2009 про звернення стягнення на автомобіль марки «Volkswagen», модель «Touareg», реєстраційний № НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1 з метою задоволення вимог ПАТ «ОТП Банк» в розмірі 426467,20 грн. (а.с.а.с. 43-44).

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно з пунктом 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК Украйни, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

П. 6.4. договору застави автотранспортного засобу від 20.01.2007 передбачено порядок звернення стягнення на предмет застави, яким не передбачено такого виду, як звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Як визначено ст. 20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави

Статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в редакції від 30.01.2006, чинній на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери.

Отже, такий позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, не був передбачений зазначеним вище законом на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом.

В Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який набрав чинності 01.01.2004 зазначено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Закон України «Про заставу», яким передбачено звернення стягнення на заставне майно на підставі виконавчого напису нотаріуса, набрав чинності 11.11.1992.

Враховуючи зазначене вище, те, що Закон України «Про заставу» прийнятий до набрання чинності Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», до спірних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Верховним Судом України висловлено аналогічну правову позицію (постанова Верховного Суду України від 12.06.2013 в справі № 6-54цс13).

Твердження позивача щодо того, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» не може бути прийняте судом до уваги, оскільки позивачем не надано доказів існування судового спору на момент вчинення виконавчого напису.

Не може суд і погодитись з твердженням позивача, що банк не є належним стягувачем саме за виконавчим написом, оскільки виконавчий напис вчинено нотаріусом 29.10.2009, а право вимоги до позивача банком відступлено 05.11.2010.

Отже, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, ПАТ «ОТП Банк» був належним стягувачем.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачем позовні вимоги спростовані не були, жодного доказу на спростування позовних вимог відповідачем суду - не надано.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки на момент його вчинення, ані договором застави, ані Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (в редакції від 30.01.2006), норми якого є спеціальними по відношенню до норм Закону України «Про заставу», не передбачалось такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.

На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 572, 589, 590, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 20 Закону України «По заставу», ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», керуючись ст.ст. 3 - 14, 33, 60, 61, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 29.10.2009 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 10095 про звернення стягнення на нерухоме майно: транспортний засіб, а саме автомобіль марки Volkswagen Touareg, реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску - 2006, колір - чорний, кузов № НОМЕР_2, тип - легковий універсал, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ю. Л. Зарицька