Справа № 163/1588/16-ц
Провадження № 2/163/247/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Свій позов мотивує тим, що після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина зокрема на земельну ділянку, площею 0,25 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та на земельну ділянку, площею 0,10 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2.

Позивач зазначає, що являється спадкоємцем за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3. Спадщину прийняв, оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Крім нього, спадкоємцем за заповітом є його брат - ОСОБА_2, проте він відмовився від прийняття своєї частки у спадщині, та сестра - ОСОБА_4, яка не прийнявши спадщину померла. Інших спадкоємців немає. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, а саме на земельну ділянку, площею 0,25 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та на земельну ділянку, площею 0,10 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2.

В судове засідання позивач не з'явився, в позовній заяві просив суд справу слухати у його відсутності.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що він не заперечує проти задоволення позову.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.3).

З довідки виконкому Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області №81 від 01 березня 2016 року вбачається, що після її смерті залишилося спадкове майно, зокрема: земельна ділянка, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (згідно до державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_4 виданого 30.11.2009 року), та земельна ділянка, площею 0,10 га, для ведення особистого селянського господарства (згідно до державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_4 виданого 30.11.2009 року) (а.с.3).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишила заповіт від 29 червня 2005 року, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона матиме право за законом на момент смерті, заповіла - ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Згодом, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала заповіти від 10 червня 2008 року, в яких розпорядилася, на випадок своєї смерті, земельною ділянкою (згідно до державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_5 виданого 20.06.1999 року) та грошовими вкладами. Таким чином, вказані заповіти, частково скасували перший заповіт. Разом з тим, земельні ділянки, зазначені в позовній заяві, спадкуються за першим заповітом, оскільки таке спадкування не суперечить двом останнім заповітам.

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_5 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 та копією паспорта серії НОМЕР_7.

ОСОБА_1 у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України фактично прийняв спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3, оскільки постійно проживав в будинку разом з спадкодавцем, що стверджується довідкою Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області (а.с.3). Інший спадкодавець за заповітом - ОСОБА_2 подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 (а.с.5), а ОСОБА_4 своїх спадкових справ оформити не встигла, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Разом з тим, ОСОБА_1 постановою державного нотаріуса від 30.05.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,25 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та на земельну ділянку, площею 0,10 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, відмовили.

Згідно матеріалів спадкової справи №19/2016, інших спадкоємців немає.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Так, з копій державних актів на право власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та на земельну ділянку, площею 0,10 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 вбачається, що останні видавалися ОСОБА_3.

Статтею 16 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Відповідача в своїй заяві позов визнав, що в силу ст.ст. 60, 61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на земельну ділянку, площею 0,25 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та на земельну ділянку, площею 0,10 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1217, 1268 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на земельну ділянку, площею 0,25 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та на земельну ділянку, площею 0,10 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.