АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Лознян О.С.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів банківського вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовною заявою до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів банківського вкладу. Просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на його користь грошові кошти у розмірі 10 110,11 доларів, що в еквіваленті складає 236 273, 27 грн. відповідно до курсу НБУ.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 23.12.2014 р. укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США.

Зазначає, що відповідно до умов вказаного договору, вклад у розмірі 10 000,00 доларів США залучається на строк до 06 січня 2015 року під 5,5 % річних.

Разом з тим, після закінчення строку дії договору банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» 07.01.2015 року позивач звернувся до відповідача для отримання вкладу, на що отримав пропозицію про укладення нового договору банківського вкладу у зв'язку з тимчасовими проблемами в банку та неможливістю видати ОСОБА_1 суму вкладу.

08.01.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу (депозит) «Зростаючий» №008-28603-080115 у доларах США до 22.01.2015 року із ставкою 5,5% річних.

Однак, 23.01.2015 року після закінчення строку дії договору №008-28603-080115 ОСОБА_1 знову не було повернуто грошові кошти, що перебували на депозитному рахунку.

Унікальний номер справи: 757/47040/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6178/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Писанець В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
19.06.2015 року на адресу позивача ПАТ «Дельта Банк» направив лист, зі змісту якого вбачається, що за рахунками, відкритими на ім'я ОСОБА_1, операції щодо виплат тимчасово обмежені на період введення у банку тимчасової адміністрації.

А відтак, заборгованість ПАТ «Дельта Банк» перед ОСОБА_1 складає 10 110,11 доларів США.,що становить 236 273, 27 грн. відповідно до курсу НБУ, яку позивач просить стягнути на його користь.

В ході розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» виплатило ОСОБА_1 частину суми банківського вкладу у розмірі 200 000 грн. Дана обставина не заперечувалася позивачем та його представником.

Заочним рішення Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів банківського вкладу - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2016 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 36 273, 27 грн.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, протиправним та таким, що не відповідає обставинам справи та ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що при ухваленні рішення судом не було враховано положення ч. 3 ст. 1067 ЦК України, відповідно до якої банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документи, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Зазначає, що ПАТ «Дельта Банк» позбавляє апелянта можливості користуватися своїми коштами у порушення ст. 41 Конституції України та положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як було встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем 23.12.2014 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» в іноземній валюті. Відповідно до умов договору позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 10 000,00 США на строк до 06.01.2015 року з відсотковою ставкою 5,5 % річних.

07.01.2015 року позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з вимогою про видачу йому всією суми вкладу з нарахованими відсотками за період дії депозитного договору.

Разом з тим, банком було запропоновано укласти позивачу новий договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» до 22.01.2015 року із відсотковою ставкою 5,5% річних.

08.01.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» в іноземній валюті. Відповідно до умов вказаного договору позивач вніс на рахунок ПАТ «Дельта Банк» 10 000,00 доларів США на строк до 22.01.2015 року з відсотковою ставкою 5,5 % річних.

Як було встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося позивачем та його представником, ОСОБА_1 було виплачено частину суми банківського вкладу у розмірі 200 000 грн.

Разом з тим, 23.01.2015 року після закінчення строку дії договору банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» ОСОБА_1 не було повернуто у повному обсязі кошти, внесені на депозитний рахунок та проценти, нараховані за договором банківського вкладу.

12.02.2015 року позивачем була направлена до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. заява щодо надання інформації про невиплату йому відшкодування грошових коштів за договорами банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» №001-28603-231214 від 23.12.2014 року та № 008-28603-080115 від 08.01.2015 року.

Як вбачається з копії листа директора Департаменту клієнтської підтримки Малишевої О.В. від 17.06.2015 року, що міститься в матеріалах справи, на підставі Постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого з 03.03.2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію.

Таким чином, починаючи з 03.03.2015 ПАТ «Дельта Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», п.3 ч. 2 ст. 37 якого передбачено, що Уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

А відтак, як зазначається у листі директора Департаменту клієнтської підтримки Малишевої О.В. від 17.06.2015 року, за рахунками, відкритими на ім'я ОСОБА_1 в ПАТ «Дельта Банк», операції щодо виплат тимчасово обмежені на час тимчасової адміністрації.

Пунктом 16 ч. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначається, що запровадження в банку тимчасової адміністрації це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку.

Ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначається, що повноваження органів управління банку призупиняються з дня призначення уповноваженої особи Фонду. Дана особа від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації та її припинення.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом включаючи відсотки, що були нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Тому, оскільки на час ухвалення судом першої інстанції рішення по справі в ПАТ «Дельта Банк» було введено тимчасову адміністрацію, у зв'язку з чим Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачена спеціальна процедура повернення вкладів банківською установою, а також оскільки позивач не надав доказів звернення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виплати належних йому за договором банківського вкладу коштів та отримання відмови у наданні коштів Фондом, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1

Таким чиномсуд першої інстанції, у відповідності до ст. 212 ЦПК України, надав належної оцінки доводам сторін, повно з'ясував обставини в справі, що призвело до правомірного ухвалення рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Відповідно до норм ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Нормами ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування апеляційної скарги, та вважає, що за таких обставин підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, - відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: