Справа №468/1865/15-ц 24.02.2016 24.02.2016 24.02.2016
Провадження №22-ц/784/481/16
Справа № 468/1865/15ц
Провадження № 22ц/784/481/16 Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Гордійчук С.С.,

за участю: представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_7

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2015 року

за його позовом

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (СГ ТОВ) «Світоч»

про стягнення заборгованості по орендній платі,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_7 звернувся з позовом до СГ ТОВ «Світоч» про стягнення 31 881 грн. 45 коп. заборгованості по орендній платі з урахуванням збитків від інфляції та пені.

Позивач зазначав, що йому на праві власності належать земельні ділянки загальною площею 7,37 га, які розташовані в межах території Новопавлівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

7 червня 2010 року він з відповідачем уклав договір оренди землі строком на пять років, де кінцевим строком дії договору зазначено 31 грудня 2015 року.

За умовами договору відповідач зобовязався сплачувати орендну плату щорічно в строк до 31 грудня з урахуванням індексів інфляція, та у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки землі, що на день укладення договору визначено як 3 200 грн..

Однак, ця початкова сума орендної плати зазначена невірно, так як 5% від нормативної грошової оцінки землі арифметично на час укладення договору складає 3 256грн. 62 коп., а не 3 200 грн..

Крім цього, СГ ТОВ «Світоч» з 1 січня 2012 року не проведено збільшення розміру нормативної грошової оцінки землі рілля з урахуванням коефіцієнту в 1,756, а тому невірно визначено за 2012-2015 роки розмір орендної плати, внаслідок чого є підстави для застосування індексу інфляції та пені при її перерахуванні в бік збільшення та стягненні.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2015року у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_7, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення ним норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Так судом встановлено, що 7 червня 2010 року позивач уклав договір оренди належних йому земельних ділянок, за умовами якого передав в оренду СГ ТОВ «Світоч» земельні ділянки загальними площами 7,37 га, в тому числі 4,3га ріллі, 1,29га пасовище і 1,78га зрошення, строком до 31 грудня 2015 року. В свою чергу, товариство зобовязалося сплатити орендну плату в розмірі 5% від нормативної грошової вартості земельних ділянок (65 132грн. 32коп.) в грошовому виразі 3 200 грн. до 31 грудня кожного року, обчислення якої проводити з урахуванням індексів інфляції (а.с.6-8). Договір у належному порядку зареєстровано у Баштанському районному відділу ДМРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України».

У відповідності до ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувач зобовязаний своєчасно сплачувати орендну плату.

З матеріалів справи вбачається, що за 2011-2013 роки позивачу сплачено по 3 200 грн. орендної плати, визначеної в пункті 9 договору, в 2014 році в розмірі 3 500 грн. замість 3 200грн., а в 2015 році, у звязку зі збільшенням нормативної грошової оцінки земель до 81 354 грн. 37 коп. з урахуванням інфляції в розмірі 4 900 грн. замість 5%, що повинно було складати 4 067 грн. 72 коп. (а.с.10-12, 17, 18-20,43, 65).

Таким чином, орендна плата за договором оренди відповідачем сплачена своєчасно, до 31 грудня кожного року, в розмірі, який визначено умовами договору, з урахуванням індексу інфляції та на підставі довідки компетентного органу про зміну розміру нормативної грошової оцінки землі з врахуванням інфляції в 2015 році, але без застосування коефіцієнту в розмірі 1,756, передбаченого пунктом 5 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою КМ України від 23 березня 1995 року №213, з відповідними змінами та доповненнями, внесеними на підставі постанови КМУ №1185 від 30 жовтня 2011 року (далі Методика).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що умовами договору не передбачено збільшення розміру орендної плати в односторонньому порядку, без укладення додаткової угоди сторонами, та немає підстав для застосування додаткового коефіцієнту для збільшення нормативної грошової оцінки землі при обчислені орендної плати, так як Методика, на яку посилається позивач, стосується обчислення орендної плати для земель державної і комунальної власності.

З такими висновками суду слід погодитися, так як вони відповідають нормам матеріального права і дослідженим обставинам справи.

Так, відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма, строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди.

З договору оренди землі, укладеного між сторонами, вбачається, що розмір орендної плати переглядається щорічно в разі: зміни розмірів земельного податку, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки, та в інших випадках, передбачених законом.

Підстав для автоматичного збільшення розміру орендної плати при збільшенні нормативної грошової оцінки землі не внаслідок інфляції, а із застосуванням додаткових коефіцієнтів для врахування змін у рентному доході, без укладення доповнень до діючого договору оренди, його умовами не передбачено.

Таких доповнень до договору оренди за час його дії між сторонами не укладалося.

Окрім цього, із положень Методики, на яку посилається апелянт, вбачається, що для розрахунку нормативної грошової оцінки земель при обчисленні розміру орендної плати із коефіцієнтом 1,756, вона застосовується виключно для земель державної та комунальної власності. У всіх інших випадках, такі підстави для розрахунку орендної плати, повинні бути узгоджені сторонами за умовами договору оренди.

Щодо розміру земельного податку із застосуванням цієї Методики, то умовами договору передбачено перегляд орендної плати в разі його зміни, в тому числі внаслідок інфляції, але такої зміни податку для сплати відповідачем як податковим агентом позивача з 2012 року не відбулося, а тому підстави для перегляду орендної плати не наступило.

З наданих до суду копій податкових декларацій СГ ТОВ «Світоч» вбачається, що товариством на протязі 2012-2014 років земельний податок за оренду ним земель, які відносяться до категорії рілля, сплачувався в однаковому розмірі.

При зверненні орендодавців до органів фіскальної служби з питань перегляду орендної плати за передбаченим Методикою коефіцієнтом, останніми отримано відповідь, що підстав для зобовязання СГ ТОВ «Світоч» перерахувати розмір податку зі сплати орендної плати немає.

Окрім цього, арифметично невірно визначена грошова сума орендної плати як 5% від нормативної оцінки землі на час укладення договору, визначена сторонами за спільним погодженням, а тому сплачена відповідачем на користь позивача за період 2011-2013 років.

Одночасно, за рішенням СГ ТОВ «Світоч» на користь орендодавця у 2014-2015 роках орендна плата виплачена у значно більшому розмірі, ніж 5%, не тільки з врахуванням інфляції за 2015 рік, за рахунок якої відбулося збільшення нормативної оцінки землі, але із врахуванням недоплачених 56 грн. за три роки, та і додаткових сум.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач в повному обсязі виконав свої зобовязання по оплаті орендної платі за договором, змін до якого у встановленому порядку сторонами не вносилося, а тому вірно відмовив у стягненні з відповідача на користь позивача зазначену ним заборгованість.

Оскільки такий висновок відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, то не вбачається підстав для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити, а рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Судді