Справа № 303/604/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовну вимогу обґрунтовувала тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 18.09.1999 року. Даний шлюб розірвано згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11.07.2012 року.

За час перебування у шлюбі ними придбано квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована на ім'я відповідача.

Крім того, подружжя також придбало автомобіль марки Opel Astra G 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Автомобіль також зареєстровано на відповідача.

В шлюбі в них народилося двоє дітей, які проживають з нею та перебувають на її утриманні, однак відповідач не надає жодної допомоги. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.09.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Вважає,що зазначене є підставою для відступу від рівності часток у спільному майні подружжя.

Зважаючи на викладене просила суд визнати об'єктами спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки Opel Astra G 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Поділити вказане майно, визнавши за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, а за відповідачем - на автомобіль марки Opel Astra G 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

У червні 2015 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов про поділ майна подружжя.

В обґрунтування зазначав, що 28.04.2005 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір на суму 11 200 доларів США для придбання квартири за адресою АДРЕСА_1

Починаючи з березня 2012 року, він виконував зобов'язання за даним кредитом за рахунок самостійних коштів та сплатив по ньому суму в розмірі 179 590,05 грн.

Даний кредитний договір укладено в інтересах сім'ї, оскільки за його рахунок придбано квартиру, а тому цей кредит є спільним боргом подружжя.

За таких обставин просив суд визнати кредит в сумі 11 200 доларів США, отриманий ОСОБА_2 згідно кредитного договору між ним та АТ «Кредобанк» від 29.04.2005 року спільним боргом подружжя та стягнути з ОСОБА_3 на його користь 1/2 частину сплачених коштів.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 06 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано об'єктами спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки Opel Astra G 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Поділити спільне майно, шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1, а за ОСОБА_2 - на автомобіль марки Opel Astra G 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано кредит в сумі 11 200 доларів США, отриманий ОСОБА_2 згідно кредитного договору між ним та АТ «Кредобанк» від 29.04.2005 року спільним боргом подружжя. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 40 069,67 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, а саме відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3, визнати автомобіль його особистою власністю, виділити ОСОБА_3 1/2 частини квартири. Зокрема, зазначає, що суд протиправно позбавив його права власності на єдине житло. Вважає, що судом помилково відступлено від засади рівності часток на підставі неможливості спільного проживання та неподільності речі. В даному випадку суд повинен був визначити ідеальні частки в квартирі без реального поділу. Щодо аліментів, то такі ним сплачені в повному обсязі, а затримки по їх сплаті іноді виникали в 2012 році через важке матеріальне становище, його хворобу та необхідністю погашати кредит. Про необхідність якихось додаткових витрат ОСОБА_3 його жодним чином не повідомляла, натомість він постійно спілкується з дітьми, бере участь у їх вихованні. Також судом не було встановлено дійсну вартість спільного майна, а інвентарна вартість квартири є заниженою та не відповідає ринковій вартості. Вартість виділеної ОСОБА_3 квартири більше як в 10 разів перевищує вартість виділеного ОСОБА_2 автомобіля.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Оскільки рішення суду першої інстанції фактично оскаржується лише в частині задоволення первісного позову ОСОБА_3, то колегія суддів, відповідно до приписів ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в цій частині .

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 18.09.1994 року. Шлюбні відносини були припинені на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11.07.2012 року (а.с.5).

Згідно ч.2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до договору купівлі-продажу з відстроченням платежу від 15.042.005 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно біржового контракту купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного на товарній біржі «Центральна» 24.01.2007 року, ОСОБА_2 придбав автомобіль марки Opel Astra G 2003 року випуску (а.с.17). Після цього зазначений автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.16).

Судом першої інстанції вірно визнано зазначену квартиру та автомобіль об'єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2, оскільки таке майно придбано в період шлюбу. При цьому колегія суддів не бере до уваги твердження апелянта про те, що автомобіль слід віднести до його особистої власності через те, що такий придбаний за його особисті кошти, посилаючись при цьому на надану ним копію розписки від 15.01.2007 року (а.с.130), оскільки така розписка не може вважатися доказом, який достеменно стверджує факт придбання автомобіля саме за особисті кошти ОСОБА_6, враховуючи зокрема те, що сума вказана в розписці значно відрізняється від вартості автомобіля зазначеної в біржовому контракті.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині поділу вищевказаного майна подружжя зважаючи на наступне.

Ухвалюючи рішення в цій частині, суд першої інстанції, з посиланням на ст. 70 СК України відступив від рівності часток та визнав за ОСОБА_3 право власності на квартиру, а за ОСОБА_2 - на автомобіль.

Однак, з даним висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки до нього суд дійшов з порушенням норм матеріального права та без врахування роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова).

Згідно ч.3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Однак, в даному випадку ОСОБА_2 сплачує аліменти на підставі рішення суду, яке набрало законної сили і ОСОБА_3 в апеляційному порядку не оскаржувалося. Також ОСОБА_3 не пред'являла позов про збільшення розміру аліментів. ОСОБА_2 сплачує аліменти визначені рішенням суду, що підтверджується наданими ним квитанціями (а.с.81-86). За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для відступлення від засади рівності часток, у зв'язку з чим, відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, слід виходити з того, що частки подружжя є рівними. При цьому колегія суддів констатує, що необґрунтованим є висновок суду, що наявність між сторонами неприязних відносин та неподільність речі є підставою для відступлення від рівності часток, оскільки зазначені обставини жодним чином не можуть бути підставою для відступлення від рівності часток відповідно до ст. 70 СК України.

Відповідно до п.25 Постанови, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

В ході апеляційного розгляду справи сторони по справі дійшли згоди і домовились про те, що вартість спірного майна подружжя становить : квартири - 619792 грн., автомобіля - 68157грн.

ОСОБА_3 погодилась і надає свою згоду на отримання грошової компенсації вартості 1/2 частки на спірний автомобіль у розмірі 34078,50 грн., яка внесена на депозитний рахунок Апеляційного суду Закарпатської області ОСОБА_2 згідно квитанції № 15138110 від 17 лютого 2016 року.

Апеляційним судом в судовому засіданні, відповідно до приписів ч.4 ст. 10 ЦПК України, роз'яснено сторонам їхнє право на призначення експертизи для вирішення питання щодо варіантів поділу нерухомого майна та роз'яснено наслідки вчинення або невчинення таких процесуальних дій. Однак, сторони своїм правом на призначення експертизи не скористалися.

За таких обставин, оскільки відсутня реальна можливість поділити квартиру, а щодо автомобіля ОСОБА_3 погодилась отримати грошову компенсацію, то колегія суддів приходить до висновку, що слід визначити ідеальні частки подружжя квартирі АДРЕСА_1, а право ОСОБА_3 на 1/2 частку у спільній власності подружжя на автомобіль Opel Astra G 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 підлягає припиненню із стягненням на її користь з ОСОБА_2 грошової компенсації у розмірі 34078,50 грн., яка знаходиться на депозитному рахунку апеляційного суду.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасування в частині поділу майна з ухваленням в цій частині нового рішення.

Керуючись ст.ст. 60, 70, 71 СК України, ст.ст. 10, 60, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06 жовтня 2015 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та ухвали в цій частині нове рішення, яким визначити ідеальну частку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 по 1/2 частини кожному.

Припинити право ОСОБА_3 на 1/2 частку у спільній сумісності власності подружжя на автомобіль марки Opel Astra G 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки на автомобіль у розмірі 34078,50грн., яка внесена на депозитний рахунок Апеляційного суду Закарпатської області ОСОБА_2 згідно квитанції № 15138110 від 17 лютого 2016 року, шляхом списання (перерахування) цієї суми з депозитного рахунку Апеляційного суду Закарпатської області № 8289 на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді