Справа №493/2527/15-ц
Провадження № 2/493/112/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2016 року

Балтський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді БОДАШКО Л.І.,

при секретарі ТИХОНОВІЙ Н.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балті Одеської області обєднану цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про стягнення боргу за договором позики та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсної угоди у формі договору позики 1700 доларів США,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь борг за договором позики у сумі 1700 доларів США, але надав суду заяву, в якій відмовився від позову, просив суд закрити провадження у справі за його позовом, ухвалою суду від 06.07.2016 року його заява задоволена, провадження в справі за його позовом до ОСОБА_4 закрито.

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, в якому просить визнати недійсним укладений відповідачами оспорюваний договір позики 1700 доларів США, підтверджений розпискою відповідача ОСОБА_4, витрати по даній справі віднести на відповідачів, стверджуючи, що з 09.08.2014 року по липень 2015 року фактично, а формально по теперішній час, він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, хоча фактичні шлюбні відносини були припинені між ними частково вже з квітня 2015 року, а остаточно вже з липня 2015 року.

В грудні 2015 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з неї 1700 доларів США, як суми боргу, який утворився внаслідок отримання ОСОБА_4 такої ж суми від ОСОБА_3 по договору позики, нібито укладеного нею у вигляді розписки від 04.04.2015 року в присутності свідків для проведення капітального ремонту будинку, розташованого по вул. Островського,7а в м. Балті Одеської області, який є її з ОСОБА_5 спільним майном подружжя.

Позивач ОСОБА_5 вважає, що вище вказаний договір позики 1700 доларів США є недійсним, оскільки він, як чоловік ОСОБА_4, нічого про цей договір не знав, не надавав своєї письмової згоди на укладення цього договору, позику в розмірі 1700 доларів США від ОСОБА_3 не отримував, його дружина ніколи йому не говорила про таку позику, грошей йому не показувала, на думку позивача ОСОБА_5, такі дії ОСОБА_3 спрямовані на те, щоб в подальшому недобросовістно і непропорційно розділити з ОСОБА_4 спільне майно подружжя, ОСОБА_5 вважає, що вище вказаний договір позики укладено з порушенням вимог діючого законодавства, з приводу чого він змушений звернутися до суду з позовом і в судовому засіданні він та його представник ОСОБА_1 свої заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3, їх представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечень стосовно заявлених позовних вимог не надали.

Заслухавши вимоги позивача, його представника, думку відповідачів, їх представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши всі представлені сторонами докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі у звязку з наступним.

У відповідності до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.2 ст.65 Сімейного Кодексу України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно ч.3 ст.65 Сімейного Кодексу України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово, а згідно ч.4 вище вказаної статті договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використано в інтересах сімї.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що з 09.08.2014 року по липень 2015 року фактично, а формально по теперішній час, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебувають в зареєстрованому шлюбі, хоча фактичні шлюбні відносини були припинені між ними частково вже з квітня 2015 року, а остаточно вже з липня 2015 року, вказані обставини не заперечуються і відповідачами.

Відповідачами не спростовується той факт, що договір позики, підтверджений розпискою ОСОБА_4 від 04.04.2015 року, між ними був укладений без згоди, відома позивача, хоча, на думку суду, сума позики є значною, і в такому разі даний договір позики не може бути дрібним побутовим, позивач не надавав своєї письмової згоди на укладення спірного договору, по цим причинам будь-які обовязки для позивача внаслідок вище вказаного договору позики не створюються.

Під час укладення договору позики відповідачі не дотрималися вимог, які встановлені вимогами си.215 ЦПК України, тому це є підставою для визнання договору позики 1700 доларів США недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.202,203,215,1046,1047 ЦК України, ст.ст.60-65 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,11,81,88,209,212,214,215,223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсної угоди у формі договору позики 1700 доларів США задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним договір позики 1700 доларів США, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, підтверджений розпискою ОСОБА_4 від 04.04.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати по даній справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення.

С У Д Д Я