Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/123/16-ц Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В. Категорія 58 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.

суддів Матюшенка І.В., Широкової Л.В.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за матеріалами позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасне спеціалізоване обладнання та технології» до Павлоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні власністю та повернення майна,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасне спеціалізоване обладнання та технології» на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 19 січня 2016 року,

встановила:

У січні 2016 року ТОВ «Сучасне спеціалізоване обладнання та технології» (далі Товариство) звернулось з даним позовом, в якому просило усунути перешкоди в користуванні майном, що являють собою капсуля запалювачі КВ 24 КВ 16, в кількості 299 613 820 штук, шляхом звільнення вказаного майна з-під арешту та поверненні його власнику.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 19 січня 2016 року відмовлено у відкритті провадження на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою, Товариство подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу передати до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження.

Апелянт посилається на неправильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права. Суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи та не врахував судову практику з аналогічної категорії справ.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Спір щодо повернення тимчасово вилученого майна або скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження вирішується в порядку статті 169 або ст.174 КПК України відповідно.

Суд першої інстанції при вирішенні справи правильно застосував норми, що стосуються даних правовідносин.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний,обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Тобто, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлюється ст. 174 КПК України, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Верховним Судом України в справі № 6-26 цс13 від 15 травня 2013 року викладена правова позиція про те, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В кримінальному процесуальному кодексі України, який набрав чинності в листопаді 2012 року, законодавцем чітко врегульовано порядок вирішення питання про зняття арешту майна. Клопотання власника майна повинно розглядатись слідчим суддею за місцем досудового розслідування в кримінальному провадженні або судом під час судового розгляду.

Приймаючи до уваги, що спірне майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, то суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку про те, що вище вказана правова позиція не охоплює спірні правовідносини, стосується норм права, які існували до набрання чинності КПК України в редакції 2012 року, а тому не може бути прийнятна до аргументів, викладених в позовній заяві.

Таким чином, ухвала суду про відмову у відкритті провадження постановлена з дотриманням норм процесуального права в підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасне спеціалізоване обладнання та технології» відхилити.

Ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: