Дата документу 18.02.2016
Справа № 320/5574/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«18» лютого 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Редько О.В.

при секретарі - Мазуріній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - орган опіки та піклування Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради, служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та їх вихованні, встановлення способу та порядку спілкування і виховання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовними вимогами ОСОБА_2, треті особи - орган опіки та піклування Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради, служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та їх вихованні, встановлення способу та порядку спілкування і виховання.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує наступним.

04 листопада 2000 року позивач ОСОБА_1 уклав шлюб із відповідачем ОСОБА_2, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції, Запорізької області, Україна, актовий запис - 836.

Від шлюбу позивач та відповідач мають спільних малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час шлюбу, позивач разом із відповідачем та дітьми проживали разом. В 2013 році відносини між подружжям погіршились, та відповідач став проживати окремо. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 13 жовтня 2014 року шлюб між ними було розірвано.

Згодом, як зазначає позивач, відповідач почала чинити перешкоди в спілкуванні батька із дітьми, не допускала позивача до дітей під різними приводами.

Відповідач періодично виїздить для тимчасового проживання до м.Києва, та забирає дітей із собою без відома батька, а коли той приїздить до дітей, ОСОБА_2 забороняє дітям бачитись із батьком. Позивач намагався домовитись забирати дітей до себе на вихідні та канікули, але відповідач категорично відмовила, та взагалі не дозволяє батькові зустрічатись із дітьми, при зустрічах чинить сварки, що негативно впливає на психічний стан дітей.

Таким чином, з 2013 року позивач фактично позбавлений права брати участь у вихованій своїх дітей, оскільки відповідач всіляким чином перешкоджає йому у спілкуванні з синами.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд: зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди батькові ОСОБА_1, у спілкуванні та вихованні синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у встановлений для спілкування та виховання час; встановити наступний спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 - два рази на місяць без присутності матері: перший та третій вихідні дні з 10-00 години суботи до 19-00 години неділі з можливістю відвідувати дитиною місця проживання батька, п'ять днів з 10-00 години понеділка до 19-00 години п'ятниці на шкільні осінні, весінні канікули та 30 днів в літній період за місцем проживання батька; встановити наступний спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_4 - кожної суботи з 10-00 години до 15-00 години, за відсутності матері до досягнення дитиною шести років, після досягнення дитиною шести років два рази на місяць без присутності матері: перший та третій вихідні дні з 10-00 години суботи до 19-00 години неділі з можливістю відвідувати дитиною місця проживання батька, п'ять днів з 10-00 години понеділка до 19-00 години п'ятниці на шкільні осінні, весінні канікули та 30 днів в літній період за місцем проживання батька.

В судове засідання з'явилися позивач, його представник та представник відповідача.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Також, позивач зазначив, що має бажання одночасно відвідувати та приймати участь у вихованні двох дітей, а також одночасно забирати двох синів в літній період за своїм місцем проживання.

Як вбачається з письмових заперечень відповідачки, остання не заперечує проти спілкування дітей із батьком, однак її категорично не задовольняє порядок участі у вихованні батька дітей, який просить затвердити позивач з огляду на наступне. Як зазначає відповідачка, малолітній ОСОБА_3 не досить добре переносить довготривалі подорожі, з огляду на його юний вік потребує постійного догляду. Крім того, як вбачається з запропонованого графіку, дитина повинна буде з суботи по неділю відвідувати батька за його місцем мешкання, тобто в м. Мелітополі, хоча при цьому дитина постійно проживає в м. Києві, що робить неможливим в межі однієї доби робити поїздку більш ніж на 1000 км. Крім того, згідно запропонованого графіку, позивач бажає забирати в суботу старшого сина до себе за своїм місцем проживання, при цьому просить суд надати можливість йому бачитись з молодшим сином в цю ж суботу, що унеможливлює виконання цього способу. Також відповідачка впевнена, що участь у вихованні батька в такій спосіб, а саме окремого спілкування батька та синів, створить між братами почуття заздрощів. Крім того, мати дітей пояснила, що оскільки молодший син - ОСОБА_4, продовжує лікування тяжкої хвороби в клініці Швейцарії, курс лікування становить 5 днів, тому вона не може погодитись на такий спосіб виховання, оскільки опасається за здоров'я дитини. Таким чином пропонує затвердити наступний графік участі батька у вихованні дітей: одночасне спілкування дітей із 10-00 години суботи по 19-00 годину неділі два рази на місяць без присутності матері не покидаючи території міста Києва із обов'язковим інформуванням матері про точне місце перебування (проживання) дітей на час їх перебування із батьком; одночасне спілкування дітей з батьком після досягнення молодшим сином шестирічного віку, 30 днів в літній період за місцем проживання батька із обов'язковим інформуванням матері про точне місце перебування дітей.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти участі відповідача у вихованні малолітніх дітей, однак заперечував проти запропонованого позивачем та його представником способу участі батька у вихованні дітей. Просив суд призначити одночасні зустрічі дітей з обома синами, щоб не розлучати братів. Підтримав заявлений відповідачкою в її письмових запереченнях спосіб участі батька у вихованні дітей.

Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради в судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Рішення просить прийняти на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Представник органу опіки та піклування - Мелітопольської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Рішення просить прийняти на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Представник служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. Його неявка не перешкоджає слуханню справи.

Суд, вислухавши позицію сторін, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 157,158,159 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. (ст. 157 СК України ).

Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків (ст. 158 СК України ). І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 13 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили 12 грудня 2014 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано(а.с.12). Згідно свідоцтв про народження встановлено, що сторони мають малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10-11). Діти після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з матір'ю - відповідачкою ОСОБА_2

З урахуванням вищевикладеного, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування про встановлення графіку спілкування батька з малолітніми синами, суд дійшов висновку, що для забезпечення інтересів дітей, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язків з виховання дітей та здійснення його права на особисте спілкування з синами, доцільним є одночасні зустрічі батька з двома синами, не розділяючи останніх, отже необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітніх дітей шляхом систематичного спілкування з ними.

При визначені часу спілкування позивача з малолітніми дітьми, суд враховує, що позивач як батько має право на особисте спілкування з синами, а також суд враховує вікові особливості дітей, тяжку хворобу молодшого сина, і вважає, що в цьому віці вимоги позивача щодо спілкування з синами наодинці без присутності матері у перші та треті вихідні кожного місяця з 10.00год. суботи до 19.00год. неділі, а також 30 днів літнього періоду за місцем мешкання батька не суперечить інтересам дітей, не перешкоджає їх нормальному розвитку і відповідає обсягу обов'язків та прав батька щодо його синів.

При цьому з урахуванням обсягу позовних вимог необхідно зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України відповідачка не має права перешкоджати позивачу спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні.

Вказаний графік спілкування не являється остаточним і може бути в подальшому змінений в залежності від віку дитини.

Керуючись ст.ст. 157, 159 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10,11,60,209,212,213-215,218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - орган опіки та піклування Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради, служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та їх вихованні, встановлення способу та порядку спілкування і виховання - задовольнити частково.

Зобов'язати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди батькові ОСОБА_1, у спілкуванні та вихованні синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у встановлений для спілкування та виховання час.

Встановити наступний спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4:

-два рази на місяць без присутності матері: перший та третій вихідні дні з 10-00 години суботи до 19-00 години неділі;

-п'ять днів з 10-00 години понеділка до 19-00 години п'ятниці на шкільні осінні та весінні канікули та 30 днів в літній період за місцем проживання батька.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О.В. Редько