АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]
16 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.,

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державна служба України у справах ветеранів війни і учасників антитерористичної операції, Міністерство внутрішніх справ України, Міністерство праці і соціальної політики України, Міністерство оборони України, Антитерористичний центр при Службі безпеки України про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року,

встановила:

25.02.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, у якій просив встановити факт, що він брав участь у бойових діях, захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, приймав участь у бойових діях і ніс службу в: смт.Привілля ( м. Лисичанськ) Луганської області з 11.12.2014 р. по 11.01.2015 р.; смт. Станиця Луганська Луганської області з 11.01.2015 р. по 02.04.2015 р.; смт. Привілля ( м. Лисичанськ) Луганської області з 02.02.2015 р. до 22.06.2015 р.; м. Слов`янськ Донецької області з 22.06.2015 р. по 27.06.2015 р.

Заявник в обґрунтування заяви посилався на те, що у вересні 2014 року вступив добровольцем до батальйону «Шахтарськ», який згодом було перейменовано в роту спеціального призначення УМВС України в Луганській області «Торнадо». Він не був внесений до особового складу вказаної роти. Його участь у бойових діях підтверджується показами свідків. У даний час рота спеціального призначення УМВС України в Луганській області «Торнадо», в складі якої він безпосередньо брав участь в АТО, розформована, а тому він позбавлений можливості отримати відповідну довідку про участь в АТО та звернутися в установленому порядку до компетентного органу для вирішення питання про надання йому статусу учасника бойових дій під час антитерористичної операції.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане судове рішення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначив, що показами свідків підтверджено його участь у бойових діях в зоні проведення АТО, а також надано відеозапис, на який суд першої інстанції не звернув уваги. Підрозділ очолював ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним наказом; у підрозділу є офіційний логотип, який міститься на уніформі, яку використовують співробітники батальйону; він та співробітники батальйону дотримувались законів і звичаїв війни. Усі ці факти є підтвердженням не тільки його участі в бойових діях, але і обґрунтуванням його права на отримання статусу учасника бойових дій.

В судовому засіданні заявник та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник Антитерористичного центру при Службі безпеки України Козенко О.О. просив ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник Міністерства внутрішніх справ України Танчик А.Ю. та представник Міністерства оборони України Остапенко В.В. проти доводів апеляційної скарги заперечували.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі, допитавши свідків, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заявника доводяться показами свідків, проте вказані вимоги мають бути доведені й документальними доказами, яких суду надано не було. Переглянуті під час розгляду справи відеозаписи суд оцінив критично, оскільки останні не містили інформації про безпосередню участь заявника в бойових діях.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на таке.

Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Заявник має право на звернення до суду із заявою про встановлення факту його участі в бойових діях на боці сил АТО також в сенсі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про основи національної безпеки України» об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава, конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканість.

Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є громадяни України, об`єднання громадян (ст. 4 Закону України «Про основи національної безпеки України»).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України).

Обставини участі ОСОБА_1 у бойових діях в районах проведення антитерористичної операції в смт.Привілля ( м. Лисичанськ) Луганської області з 11.12.2014 р. по 11.01.2015 р.; смт. Станиця Луганська Луганської області з 11.01.2015 р. по 02.04.2015 р.; смт. Привілля ( м. Лисичанськ) Луганської області з 02.02.2015 р. до 22.06.2015 р.; м. Слов`янськ Донецької області з 22.06.2015 р. по 27.06.2015 р. підтверджується показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які перебували в зоні антитерористичної операції та приймали участь у бойових діях разом з ОСОБА_1 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 06.11.2015 р., ОСОБА_4 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

Згідно рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх дій України від 06 листопада 2015 р. №21/1/ХІІІ/22, підставами для надання ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій слугували: довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 28.12.2015 р. №ВДЗ/11574/А; накази АТЦ при СБУ від 03.06.2015 №154, від 22.06.2015 р. №173, від 30.07.2015 р. №211, від 12.10.2015 р. №285.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 05.11.2015 р., ОСОБА_5 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 03.10.2015 р., ОСОБА_6 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

Оскільки прослухати технічних запис показів свідків, які були надані суду першої інстанції не виявилось можливим, а рішення суду першої інстанції містило лише узагальнюючі відомості про обставини, які були ними підтверджені та з якими заявник не погодився, колегія суддів дійшла висновку про необхідність повторного допиту свідків в суді апеляційної інстанції.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що ОСОБА_1 знає з вересня 2014 р. Вони вступили добровольцями в батальйон «Шахтарськ», а потім в роту «Торнадо». ОСОБА_7 записали в список особового складу роти «Торнадо», видали зброю та боєприпаси. З грудня 2014 р. в смт. Привілля проходили навчання на полігоні. В січні 2015 р. проходили службу в ст. Луганській Луганської області, виконували завдання по затримці наступу ворога в очікуванні підкріплення. До середини лютого 2015 р. обстріли були кожного дня. Заходили диверсійні групи, в затримці однієї з них брав участь і заявник, у якого був позивний « ОСОБА_8 ». В іншій час ОСОБА_1 ніс службу на блокпостах. Зазначив, що він був керівником групи, а ОСОБА_7 йому підпорядковувався. В подальшому батальйон розформували, особовий склад вивели в м. Слов`янськ, а потім в м. Боярку.

Свідок ОСОБА_6 підтвердив періоди та місця перебування заявника у зоні АТО, які останній зазначив в своїй заяві, також підтвердив, що останній брав участь у бойових діях, весь час перебував під обстрілами артилерії, мінометів, градів. Вони разом знаходились на блокпості «Сталінград», який обстрілювали з артилерії. ОСОБА_7 також брав участь в затриманні диверсійної групи, мав позивний « ОСОБА_8 ». При цьому ОСОБА_7 підпорядковувся та виконував вказівки командира.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що разом з ОСОБА_1 брав участь добровольцем в бойових діях в зоні АТО в роті «Торнадо», в групі під керівництвом ОСОБА_4 . Заявник не був офіційно зарахований до вказаного військового підрозділу, оскільки хвилювався про безпеку своєї сім`ї, яка залишилась в Луганську. Йому відомо, що заявнику видали автомат, пістолет, гранати, відповідні записи про це заносились у журнал. В ст. Луганській він займався патрулюванням, відповідав на обстріли.

Про участь заявника в зоні бойових дій свідчать наявні в матеріалах справи фотокартки та відеозаписи.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оцінюючи покази свідків в сукупності з іншими доказами, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази є належними, допустимими та достатніми на підтвердження того факту, про який просить заявник.

При цьому відсутність документальних доказів участі заявника в бойових діях в зоні АТО не може бути підставою для відмови в задоволенні вказаної заяви.

Відповідно до п. 20 ч.1 ст.6 Закону України «Про внесення змін до Закону щодо статусу осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» учасниками бойових дій також визнаються особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або само зорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Судом встановлено, що відповідно до довідки т.в.о. начальника УКЗ ГУМВС України у Луганській області, з метою організації ефективної діяльності підрозділів патрульної служби міліції особливого призначення та згідно наказу МВС України від 22.12.2014 р. №1384 «Про організаційно-штатні зміни в ГУМВС» було створено роту патрульної служби міліції особливого призначення «Торнадо» ГУ МВС України у Луганській області.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України №724 від 18.06.2015 р. роту патрульної служби міліції особливого призначення «Торнадо» ГУМВС України у Луганській області ліквідовано.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України, та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Враховуючи, що ОСОБА_1 приймав участь в бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції як доброволець та не був внесений до списків особового складу добровольчого батальйону «Шахтарськ», а згодом і до роті патрульної служби міліції особливого призначення «Торнадо» ГУМВС України у Луганській області, що мала статус офіційного військового формування в складі Міністерства внутрішніх справ України, законом не визначено іншого порядку, ніж в порядку окремого провадження, встановлення факту, що має юридичне значення, який просить встановити заявник, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість поданої заяви та необхідність її задоволення.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Встановити факт участі ОСОБА_1 у бойових діях у складі роти патрульної служби міліції особливого призначення «Торнадо» ГУ МВС України у Луганській області під час перебування в смт. Привілля (м.Лисичанськ) Луганської обл. з 11.12.2014 року по 11.01.2015 року; в смт. Станиця-Луганська Луганської обл. з 11.01.2015 року по 02.04.2015 року; в смт. Привілля (м.Лисичанськ) Луганської обл. з 02.02.2015 року по 22.06.2015 року; м. Слов`янськ Донецької обл. з 22.06.2015 року по 27.06.2015 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/9368/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.