РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді - Перекупка І.Г.,

при секретарі Сидорець К.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

за участю відповідача ОСОБА_3,

за участю представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Богунського районного суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Гукова Наталія Євгеніївна, ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним, -

встановив:

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округа Гукової Н.Є. про визнання договору дарування недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона має вік 81 рік, є пенсіонеркою, має декілька серйозних захворювань, перебуває на постійному обліку у лікаря кардіолога та страждає на гіпертонічну хворобу. Наявність хронічної гіпертонії призводить до частого та різкого погіршення її самопочуття, що виявляється не лише у больових відчуттях, а й в проблемах iз пам'яттю, порушеннями в сприйнятті інформації т. п. Погіршення стану здоров'я призвело до того, що вона почала відчувати великі труднощі в обслуговуванні себе, у виконанні домашньої роботи та інше. У зв'язку зі станом свого здоров'я вона дійшла висновку, що їй необхідний постійний догляд і вона вирішила, що догляд за нею може здійснювати її онука, відповідачка ОСОБА_3. Вона, ОСОБА_5 вважала, що укладання між ними договору довічного утримання (догляду) буде найкращим виходом iз ситуації, що склалася, оскільки вона, ОСОБА_5 буде мати постійний догляд з боку онуки, а вона, ОСОБА_3 від неї отримає у власність належну їй квартиру. Зі своїми намірами вона поділилася з ОСОБА_3 на що остання погодилася. Крім цього, вона попередила ОСОБА_3, що однією з умов договору буде її, ОСОБА_3 обов'язок у необхідних випадках також здійснювати догляд i за її, ОСОБА_5 сином, тa батьком ОСОБА_3, ОСОБА_7. ОСОБА_3 запевнила її в тому, що буде постійно виконувати у неї роботи по веденню домашнього господарства, придбавати потрібні їй продукти харчування, медикаменти та інші необхідні peчi, виконувати всі її доручення, а в paзi необхідності також здійснювати догляд за її, ОСОБА_5 сином a її батьком, ОСОБА_7

15 жовтня 2015 р. вона з онукою, відповідачкою по справі, ОСОБА_3 пішли до приватного нотаріуса Гукової H.Є. щоб укласти договір довічного утримання. Нотаріус прочитала вголос договір i показала їй, ОСОБА_5 де саме потрібно поставити підпис. Після підписання договору один його примірник залишився у нотаріуса, а другий був виданий на руки ОСОБА_3 Таким чином, вона була впевнена, що укладено договір довічного утримання (догляду) а не дарування, i відтепер вона буде спокійно доживати віку i буде знати, що в разі необхідності онука догляне і її сина та свого батька.

Позивачка вказала, що відповідачка ОСОБА_3 здійснювала зобов'язання по догляду за нею дуже нетривалии час, що призвело до того, що вона, ОСОБА_5 виказала претензії про те, що вона, ОСОБА_3 її не доглядає і після цього відповідачка заявила їй, що квартира належить їй, ОСОБА_3 i вона може взагалі нічим їй не допомагати, тому що вони підписали договір дарування.

Коли вона, ОСОБА_5 звернулася до фахівців, то їй роз'яснили, що вона уклала з онукою, відповідачкою по справі, ОСОБА_3 договір дарування а не договір довічного утримання, який спочатку і намагалася укласти.

З урахуванням викладеного позивачка просить визнати недійсним договір дарування, укладений між нею, ОСОБА_5 та її онукою, відповідачкою по справі, ОСОБА_3 15.10.2015 р. та посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 2 957.

22 січня 2016 р. до суду надійшла уточнена позовна заява в якій позивачка в якості третіх осіб без самостійних вимог вказала приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гукову Н.Є. та ОСОБА_7. (а. с. 25-28).

У судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на задоволені позовних вимог та наполягали на тому, що вона, позивачка, уклада договір дарування під впливом помилки, тому що помилялася щодо обставин, які мають істотне значения. Адже вона мала на увазі зовсім інший договір. Договір укладався нею під умовою - щодо обов'язку відповідачки здійснювати догляд не лише за нею, а й за її сином, батьком відповідачки але зазначена умова не була зафіксована письмово в договорі. Кpiм того, позивачка наголосила, що власність, саме квартира, відповідачці не передавалася, вона в спірній квартирі не реєструвалася.

Відповідачка та її представник наполягали на тому, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 15 жовтня 2015 р. був укладений саме договір дарування, у зв'язку з чим правових підстав для скасування цього договору немає.

Третя особа, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 наполягав на скасуванні договору дарування квартири за адресою АДРЕСА_1 який був укладений між його матір'ю ОСОБА_5 та його донькою, ОСОБА_3. При цьому ОСОБА_7 наголосив, у противному випадку, після смерті матері, його донька, ОСОБА_3, не дасть йому жити у квартирі за адресою АДРЕСА_1.

Від приватного нотаріуса Гукової Н.Є. надійшла заява про розгляд справи без її участі. (а. с. 50).

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що її, у минулому свекруха, ОСОБА_5, хотіла подарувати своїй онучці а її, ОСОБА_11, доньці квартиру за адресою АДРЕСА_1 але при цьому, зі слів ОСОБА_11, ОСОБА_5 просила про цей договір не казати її сину, ОСОБА_7

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно паспорта громадянина України ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 20.05.1986 р. (а. с. 29).

Згідно паспорта громадянина України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 14.06.1966 р. (а. с. 9).

Згідно Договору дарування від 15 жовтня 2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гуковою Н.Є. свідчить, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, як дарувальник безоплатно передала у власність ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 72).

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 334 ЦК України …права власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації…права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону…

Судом встановлено,що квартира за адресою АДРЕСА_1, на час слухання справи у суді, належить позивачці, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

У відповідності до ст. 722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

З пояснень позивачки та її представника свідчить, що ОСОБА_5 бажала «…передати квартиру онуці…» тобто вважала, що укладання між ними договору довічного утримання (догляду) буде найкращим виходом iз ситуації, що склалася, оскільки вона, ОСОБА_5 буде мати постійний догляд з боку онуки, а вона, ОСОБА_3 від неї отримає у власність належну їй квартиру. Крім цього, вона, ОСОБА_5 попередила ОСОБА_3, що однією з умов договору буде її, ОСОБА_3 обов'язок у необхідних випадках також здійснювати догляд i за її, ОСОБА_5 сином, тa батьком ОСОБА_3, ОСОБА_7.

При вивчені змісту Договору дарування від 15 жовтня 2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гуковою Н.Є. судом встановлено, що ця умова, а саме зобов'язання ОСОБА_3 здійснювати догляд за сином ОСОБА_5 тa батьком ОСОБА_3, ОСОБА_7, не вказана.

Стаття 229 ЦК України передбачає правові наслідки правочину, укладеного за умов, що перешкоджають вільному формуванню волі сторони, яка вчинила правочин, а отже тягнуть невідповідність волі i волевиявлення.

Помилка - це спотворене уявлення особи про обставини, що дійсно мають мicце.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. (зі змінами) «…справах про визнання правочинів недійсними» під помилкою треба розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта предмета або інших істотних умов правочину, яке вплинуло на її волевиявлення і за відсутності якої за обставинами справи можна вважати, що правочин не був би укладеним.

Для визнання правочину недійсним необхідно, щоб помилка мала істотне значения для сторін правочину. Згідно з ч. 1 ст. 229 ЦК України , icтотне значения має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей i якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за пільовим призначенням.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_5 маючи доволі зрілий вік, 81 рік, який ускладнився значними захворюваннями, неправильно сприймала умови договору дарування, зокрема, - передачу права власності та надання необхідної допомоги. Тобто, істотність передбачає зміни обставин настільки, що якби сторони могли це передбачити (усвідомити), - вони б договір не уклали або уклали б на інших умовах, що і було встановлено під час слухання даного позову, тобто позивачка ОСОБА_5 бажала передати своїй онуці, відповідачці ОСОБА_3, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 але за умов довічного утримання (догляду) та у разі необхідності догляду за її, ОСОБА_5 сином, тa батьком ОСОБА_3, ОСОБА_7 але такі умови не були вказані у договорі, у зв'язку з чим позивачка вважає, що такий договір слід визнати недійсним.

З урахуванням викладеного, суд, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності вважає необхідним визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5, укладений між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 жовтня 2015 р. посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гуковою Н.Є. за реєстровим № 2957.

На підставі викладеного у відповідності ч. 1 ст. 182, 229, ч. 4 ст. 334, 722 ЦК України, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. (зі змінами), ст. ст. 10,11, 59, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Гукова Наталія Євгеніївна, ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним, задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3 Сергіївниою, ІНФОРМАЦІЯ_2, від 15 жовтня 2015 р., посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гуковою Н.Є., за реєстровим № 2957.

Зобов'язати позивачку сплатити у повному обсязі судовий збір, сплату якого їй було розстрочено за її клопотанням.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі і не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка