Провадження № 2/761/6535/2016
УХВАЛА

18 липня 2016 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Малинников О.Ф., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:

У липні 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Під час вирішення питання про відкриття провадження встановлено, що позовні вимоги є неоднорідними і мають розглядатися в окремих провадженнях, так як їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.119 ЦПК України передбачені форма та зміст позовної заяви повинна, яка повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 1 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

При вирішення питання про відкриття провадження встановлено, що на підтвердження обставин викладених у позовній заяві про розірвання шлюбу немає повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування, мотиви його розірвання пропозиції. Тобто, позивачем не наведено обставин про фактичні взаємини подружжя на даний час, не зазначено місце роботи відповідача, його дохід і т.д.

Відтак, зазначені позовні вимоги є неоднорідними і мають розглядатися в окремих провадженнях, так як їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Як вбачається з положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. До того ж за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька ? частини нарахування аліментів з усіх видів доходів і (або) у твердій грошовій сумі з наданням до суду довідок з місця роботи відповідача та довідку про його середній заробіток, докази щодо матеріального становища його сімї.

Всупереч вимогам зазначеної статті позивачем не надано обґрунтувань з цього приводу та не зазначено, який саме розмір аліментів вона просить стягнути з відповідача на утримання дитини.

Оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вимогам ст. 119 ЦПК України, позовна заява має бути залишена без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ним копії ухвали та попередити, що у разі невиконання ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Ф. Малинников.