Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., КасьянаО.П., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ у натурі частки з будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Одеської області від 08 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про виділ у натурі частки з будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що вона є власником 5/8 частин будинку АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 500 кв. м, інші 3/8 частини вказаного будинку належать відповідачу, проте дійти згоди щодо користування спірним майном вони не можуть.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 08 жовтня 2015 року зазначене рішення районного суду в частині відмови в задоволенні вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою скасовано й в цій частині ухвалено нове рішення про задоволення вказаних вимог.

Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 500 кв. м, що розташована по АДРЕСА_1, виділено у користування ОСОБА_4 5/8 часток земельної ділянки, площею 312,5 кв. м, згідно з другим варіантом порядку користування земельною ділянкою, межі якої (з урахуванням площі забудови приміщеннями житлового будинку літ. «А» і надвірними будівлями) описуються наступним чином: від кута житлового будинку літ. «А», розташованого на АДРЕСА_1 (від точки 1) по прямій лінії на відстані 4,53 м по зовнішній стіні житлового будинку літ. «А» (до точки 2); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 5,66 м по внутрішній стіні житлового будинку літ. «А» (до точки 3); з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,83 м по внутрішній стіні житлового будинку літ. «А» (до точки 4); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,36 м по внутрішній стіні житлового будинку літ. «А» до перетину з зовнішньою стіною житлового будинку літ. «А» (до точки 5); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,0 м (до точки 6); - з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 2,39 м (до точки 7); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 10,14 м (до точки 8); - з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,148 м (до точки 18); - з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 6,0 м до перетину з кордоном огороджувального забору з суміжним землекористувачем (до точки 19); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 12,18 м по межі огороджувального забору з суміжним землекористувачем (до точки 9); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 2,63 м по межі огороджувального забору з суміжним землекористувачем (до точки 10); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,25 м по межі огороджувального забору з суміжним землекористувачем (до точки 11); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 21,25 м по межі огороджувального забору з суміжним землекористувачем до перетину з кордоном огороджувального забору розташованого з боку АДРЕСА_1 (до точки 12); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,32 м по межі огороджувального забору розташованого з боку АДРЕСА_1 до перетину з зовнішньою стіною гаража літ. «В» (до точки 13 ); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,18 м по зовнішній стіні гаража літ. «В» до перетину з зовнішньою стіною житлового будинку літ. «А» (до точки 14); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 3,37 м по зовнішній стіні - житлового будинку літ. «А», розташованої з боку АДРЕСА_1 (до точки - 15); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 9,01 м по зовнішній стіні житлового будинку літ. «А», розташованої з боку АДРЕСА_1 до початкової точки відліку (до точки 1).

Виділити в користування ОСОБА_5 3/8 часток земельної ділянки, площею 187,5 кв. м, згідно з другим варіантом порядку користування земельною ділянкою, межі якої (з урахуванням площі забудови приміщеннями житлового будинку літ. «А») описуються наступним чином: від зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А», розташованої з боку АДРЕСА_2 (від точки 2) по прямій лінії на відстані 5,66 м по внутрішній стіні житлового будинку літ. «А» (до точки 3); з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,83 м по внутрішній стіні житлового будинку літ. «А» (до точки 4); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,36 м по внутрішній стіні житлового будинку літ. «А» до перетину з зовнішньою стіною житлового будинку літ. «А» (до точки 5); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,0 м (до точки 6); з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 2,39 м (до точки 7); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 10,14 м (до точки 8); з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,148 м (до точки 18 ); з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 6,0 м до перетину з кордоном огороджувального забору з суміжним землекористувачем (до точки 19); з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 5,58 м по межі огороджувального забору з суміжним землекористувачем (до точки 17); з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 18,45 м до перетину з зовнішньою стіною житлового будинку літ. «А» (до точки 16); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 5,08 м по зовнішній стіні житлового будинку літ. «А», розташованої з боку АДРЕСА_2 до початкової точки відліку (до точки 2).

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

Під час вирішення спорів про поділ в натурі часток у спільній частковій власності суди повинні виходити з положень статей 183, 367 ЦК України, відповідно до яких виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Разом з тим, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6 постанови № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року роз`яснює, що виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно порушує законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі, й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з того, що через відсутність технічної можливості та наявність об'єктів самочинного будівництва спірний будинок поділу в натурі не підлягає, при цьому порядок користування земельною ділянкою, на який розташовано цей будинок підлягає визначенню з урахуванням розміру часток сторін у праві власності на будинок.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 на увагу не заслуговують та висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 08 жовтня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П.Касьян

О.В.Попович