У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бондаренка Ю.О.,

суддів: Павліченко С.В., Собослой Г.Г.

при секретарі Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про повернення суми депозиту та стягнення відсотків по депозиту, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про повернення за договором банківського вкладу (депозиту) № 2213 від 30.05.2014 року суми Вкладу в розмірі 43 861,87 гривень, відсотків від простроченої суми Вклад понад строк дії договору 4 471,36 грн. та на підставі ст. 625 ЦК України: 3% річних 541,17 грн. та інфляційні втрати 4 340,77 гривень.

27.07.2015 р. представником позивача ОСОБА_2 подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме: суми Вкладу в розмірі 43 861,87 гривень, відсотків від простроченої суми Вклад понад строк дії договору (за 247 днів) 9 248,84 грн. та на підставі ст. 625 ЦК України: 3% річних 1 020,14 грн. та інфляційні втрати 6 290,13 гривень.(а.с. 85-86)

31 липня 2015 року, представником позивача ОСОБА_2 подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме: збільшено період нарахування з 26.11.2014 року по 31 серпня 2015 року.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 30 травня 2014 року уклала з ПАТ «Дельта БАНК» Договір банківського вкладу (депозиту) № 2213 від 30.05.2014 року, предметом якого є - грошові кошти (ВКЛАД в національній валюті) в розмірі 47 000,00 гривень. Відповідно до п. 1.4 умов даного Договору банківського вкладу процентна ставка на суму ВКЛАДУ становила 26,05 % річних, нарахування відсотків за ВКЛАДОМ (п.1.9 договору) на суму залишку проводилося від дня, наступного за днем надходження вкладу у ОСОБА_3, до дня, який передує його поверненню. Строк дії даного договору з моменту зарахування ВКЛАДУ на рахунок, відкритий Банком Владнику № 9035 по 26 листопада 2014 року на умовах та порядку, визначених цим договором та виплачується згідно п.1.10 Договору шляхом зарахування на поточний рахунок № 3994, відкритий на імя Вкладника і установі Банку.

Після спливу строку дії вкладу, на її вимогу за період з 25.12.2015 року по 02.03.2015 року ОСОБА_3 повернув їй суму 10 760,00 гривень з 53 059,78 грн., які належали їй до виплати за Договором банківського вкладу.

Посилаючись на те, що по закінченню строку дії Договору банківського вкладу (депозиту) № 2213 від 30.05.2014 року, а саме: 26 листопада 2014 року Банком було зараховано на відкритий Вкладнику поточний рахунок № 73994 суму депозитні кошти та нараховані проценти на загальну сум 53 059,78 гривень. Таким чином, у відповідності до ст. 598 ЦК України зобовязання Банку перед Вкладником ОСОБА_1 за Договором банківського вкладу (депозиту) припинились 26 листопада 2014 року. Одночасно з припиненням одних правовідносин, почалися інші правовідносини, як випливають з Договору банківського рахунку № 73994, відкритого ПАТ «Дельта БАНК» для Клієнта ОСОБА_1, відповідно до п. п.1.10 Договору банківського вкладу(депозиту) № 2213 від 30.05.2014 року. Закінчення строку дії Договору банківського вкладу(депозиту) № 2213 від 30.05.2014 року, не припинило правовідносини Банку з Вкладником ОСОБА_1 І, а трансформувало їх в охоронні, що містять обовязок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом. Позивач, просить суд на підставі ст.ст. 1066, 1070 ЦК України, стягнути з відповідача нарахування з 26.11.2014 року по 31 серпня 2015 року, а саме: суми Вкладу в розмірі 43 228,38 гривень в т. ч. відсотки від простроченої суми Вклад понад строк дії договору 928,60 грн. та на підставі ст. 625 ЦК України: 3% річних 1001,35 грн. та інфляційні втрати 16 926,02 гривень, всього на загальну суму 61 155,75 гривень.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку та просила скасувати, як необґрунтоване, таке що ухвалено з неповним з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову, з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.

Представник ПАТ "Дельта Банк" заперечила щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 30 травня 2014 року уклала з ПАТ «Дельта БАНК» Договір банківського вкладу (депозиту) № 2213 від 30.05.2014 року, предметом якого є - грошові кошти (ВКЛАД в національній валюті) в розмірі 47 000,00 гривень, під 26,05 % річних (а.с.8). За умовами п. 1.3 Договору вклад залучається на строк із моменту зарахування Вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 цього Договору та по 26 листопада 2014 року. та виплачується, згідно п.1.10 Договору, по закінченню строку розміщення Вкладу, шляхом зарахування на поточний рахунок № 3994, відкритий на імя Вкладника і установі Банку.

ОСОБА_1 згідно квитанції 36085785 від 30.05.2014 року, розмістила Вклад в сумі 47 000,00 грн. на рахунку АТ «Дельта Банк» м. Київ, визначеному у п. 1.6 Договору банківського вкладу (депозиту) № 2213 від 30.05.2014 року, що стверджується квитанцією (а.с.9).

19.02.2015 р. ОСОБА_1 звернулася до Банку з письмовою заявою, в якій просила вирішити її питання щодо повернення вкладу і нарахованих процентів за умовами Договору банківського вкладу (депозиту) № 2213 від 30.05.2014 року, посилаючись на те, що її неодноразові звернення про повернення їй вкладу, залишені Банком без реагування (а.с. 15).

Фонд гарантування ВФО, листом від 19.03.2015 р. повідомив ОСОБА_1, що за результатами розгляду її заяви, доводить до її відому про те, що виконавчою дирекцією Фонду ГВФО прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 р. про запровадження з 03.03.2015 р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування та тимчасову адміністрацію в АЛТ «Дельта Банк» та розяснено права Вкладника на отримання коштів протягом дії тимчасової адміністрації за договором банківського вкладу (депозиту) та за договором банківського рахунка, але не більше 200 тисяч гривень, як передбачено п.1 ч.6 ст. 36 ЗУ про СГВФО.(а.с17).

Банком за заявою Вкладника повернуто ОСОБА_4 10760,00 гривень з 53 059.78 грн., які належали їй до виплати з врахування процентів (за користування вкладом 47 000,00 грн.) у розмірі 6 053,78 грн. за період з 30.05.2014 року по 26.11.2014 року. (а.с 16-29).

Суд першої інстанції констатував, що поточний рахунок № 3994 фізичної особи ОСОБА_1, відкрито у АТ «Дельта Банк», а відтак з 26.11.2014 року між ОСОБА_1 та АТ «Дельта Банк» укладено Договір банківського рахунку, у відповідності до положень ст. 1066 ЦК України.

Зобовязання згідно ст. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

На час розгляду справи судом першої інстанції, позивачем ОСОБА_1 отримано на руки суму 10 760,00 гривень, а 20 жовтня 2015 року ще 43177,04 грн. (а.с.208).

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням № 51 від 02.03.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», на підставі Постанови Правління НБУ № 150 від 02.03.2015 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», вирішила: розпочати з 03 березня 2015 року процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. 2 . Тимчасову адміністрацію запровадити строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року. 3. Призначити уповноваженою особою Фонду ГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_5, уповноваженій особі приступити до виконання своїх обовязків 03 березня 2015 року. (а.с.102).

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

ОСОБА_1 було включено до списку виплат, що здійснює Фонд ГВФО з 13.06.2015 року на суму 43 177,04 гривень по зобовязаннях АТ ОСОБА_3» (а.с.101 зворот).

Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тисяч грн.

До апеляційного суду Закарпатської області надійшла заява ОСОБА_1, від 05 листопада 2015 року згідно якої 20 жовтня 2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатив позивачці 43177,04 грн., в зв'язку з чим вина зменшує вимоги до 1798,71 грн., з яких 41,34 грн. - сума неотриманого вкладу та 17937,37 грн. - 3% річних і інфляційні втрати (а.с.207).

З врахуванням наведеного позивач отримав 53937,04 грн.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп.1,2 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст.46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Аналогічну правову позицію висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15

Враховуючи положення Закону, та беручи до уваги те, що з 3 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку і на момент ухвалення рішення судом першої інстанції (10 вересня 2015 року) у банк вже було введено тимчасову адміністрацію, тому неможливо стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З врахування викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а суд першої інстанції, в межах заявлених вимог, повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, наданим сторонами на засадах змагальності, дійшов правильного, обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.218, 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: