Справа № 658/2579/16-ц
(провадження № 2/658/1089/16)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року м. Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.,

за участю секретаря Завізьон С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, м. Каховка Херсонської області, цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕТТА-КОМ» до ОСОБА_1 про стягнення перевищення предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог,

встановив:

Представник ТОВ «ВЕТТА-КОМ» звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що у відповідності до умов іпотечного договору від 29 листопада 2013 року товариство виступило майновим поручителем ОСОБА_2 в забезпечення Договору позики грошових коштів від 29 листопада 2013 року, а саме передав в іпотеку відповідачу ОСОБА_1 належну товариству на праві власності комплекс нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: м. Каховка Херсонська області, вул. Нафтовиків, № 9 - у забезпечення повернення ОСОБА_2 ОСОБА_1 позики у сумі 479 400 грн.

Посилаючись на те, що в звязку з невиконанням ОСОБА_2 зобовязань за договором позики, право власності на спірне нерухоме майно на підставі іпотечного договору в 2015 році було зареєстровано за відповідачем, просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 294 280 грн., що складають різницю між реальною вартістю нерухомого майна, що було передено в іпотеку та сумою заборгованості за договором позики, а також 10 546 грн. 3% річних та 21 540,71 грн інфляційних витрат.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав, з підстав викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, пояснив, що вимагаючи стягнути перевищення предмету іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог, позивач не надав доказів, що таке перевищення мало місце на момент задоволення вимог на майно.Також зазначив, що на час задоволення майнових вимог 02 грудня 2014 року курс долару був 15,1 грн. за один долар США, тому сума боргу становить 906 360 грн. (15,1 Х 60 000). Зауважив, що вартість іпотечного майна не зросла, крім того 02 грудня 2014 року сторони домовилися, що вартість майнового комплексу склала саме ту суму грошей, яку повинен був отримати ОСОБА_1 в якості відшкодування боргу, і він погодився замість грошей прийняти у власність майновий комплекс саме за ціною 479 400 грн. За вказаних обставин вважає, що перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог не існувало, у зв"язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, cуд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 29 листопада 2013 між ОСОБА_1 (далі позикодавець) та ОСОБА_2 (далі позичальник) укладено Договір позики грошових коштів, за умовами якого позикодавець передав у власність позичальнику строком на 365 каленжарних днів грошові кошти у сумі 479 400 грн., що еквівалентно 60 000 доларів США, а позичальник зобовязався повернути позикодавцю одержані в позику грошові кошти у порядку та умовах, визначених цим договором (а.с. 94).

У забезпечення виконання Договору позики, 29 листопада 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕТТА-КОМ» (далі - Іпотекодавець), в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (далі - Іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Херсонської області (далі - Іпотечний договір) (а.с.15 17).

06 листопада 2014 року та 02 грудня 2014 року до іпотечного договору були внесені доповнення в п. 1.2 щодо строку повернення боргу, а саме строк повернення визначено 29 травня 2015 року (а.с. 18, 19).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно, яке Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку, а саме: комплекс, нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: м. Каховка Херсонська область, вул. Нафтовиків, № 9, що розташований на земельній ділянці площею 1,2470 га.

За вказаним Іпотечним договором позивач виступав майновим поручителем в забезпечення повернення ОСОБА_2 відповідачеві позики в сумі 479 400 грн. за договору позики від 29 листопада 2013 року.

Згідно з п. 1.3 іпотечного договору предмет іпотеки було оцінено в сумі 859 645 грн. Крім того, сторони погодились з тим, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки його вартість буде визначатися за цінами, що реально склалися на ринку на момент задоволення на аналогічне предмету іпотеки майно.

Відповідно до п. 3.1, п. 3.2 іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпокодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частинами 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачити передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Як зазначалося вище, сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

02 грудня 2014 року ОСОБА_1, у звязку з невиконанням ОСОБА_2 умов Договору позики, звернувся із заявами до приватного нотаріуса, в яких просив передати ОСОБА_2 та ТОВ «ВЕТТА-КОМ» заяви, повідомивши останніх про порушення ОСОБА_2 строку виконання основного зобовязання, запропонувавши останнім в місячний термін виконати умови основного зобовязання, тобто повернути позику в розмірі 479 400 грн. Також просив зазначити, що у випадку невиконання цієї вимоги, він буде вимушений розпочати звернення на предмет іпотеки (а.с. 21, 22).

Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 червня 2016 року комплекс, нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: м. Каховка Херсонська область, вул. Нафтовиків, № 9 зареєстрована 02 червня 2015 року на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки (а.с. 20).

У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 37 Закону).

Виходячи з вимог чинного законодавства, можливим є тільки так званий «обрахунковий» перехід, тобто перехід права власності на предмет іпотеки, закріплений у ст. 37 Закону.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 334 ЦК України, ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності виникає з моменту реєстрації відповідного права.

Матеріалами справи доведено, що нерухоме майно зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1, що свідчить про набуття ним права власності на нього.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 60 ЦПК України.

Підлягають відхиленню посилання представника відповідача щодо виконання взятих зобовязань за договором позики в іноземній валюті доларах США., з огляду на те, що вказані доводи суперечать дослідженим під час розгляду справи доказам. Як вбачається зі змісту договору позики сума позики складає 479 400 грн., крім того самим відповідачем в застережені яке було передано нотаріусом 02 грудня 2014 року визначено виконання обовязку позичальника в гривнях, оскільки ОСОБА_1 вимагає повернення за договором позики саме 479 400 грн.

Також, не підлягають врахуванню твердження представника відповідача щодо зменшення вартості іпотечного майна на час набуття права власності відповідачем на нього, оскільки належних та допустимих доказів про таке представником відповідача суду не надано, тому зменшення вартості нерухомого майна, що передано в іпотеку на час набуття права власності на нього відповідачем є лише припущенням.

Сторонами визнано, що іпотекодержатель не відшкодував іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя вважаючи, оскільки як вважає відповідач вартість майна відповідає розміру боргових зобовязань позичальника.

Суд приймає до уваги погоджений сторонами під час укладення іпотечного договору звіт про оцінку нерухомого майна переданого в іпотеку в розмірі 859 645 грн., який був проведений 31 жовтня 2013 року (а.с. 23), оскільки під час набуття права власності відповідачем на іпотечне майно не проводилася оцінка такого майна, раніше зроблений звіт про оцінку, оскаржено сторонами не було і про іншу вартість такого майна сторонами не було погоджено.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що вимоги позову заявлені позивачем щодо відшкодування перевищення 90 відсотків вартості предмету іпотеки над розміром забезпечених іпотекою, яке покладено на іпотекодержателя відповідно до ч. 3 ст.37 Закону України «Про іпотеку» є обґрунтовані, тому наявні правові підстави для стягнення різниці вартості предмета іпотеки.

За таких обставин, позов ТОВ «ВЕТТА-КОМ» підлягає задоволенню в частині стягнення різниці вартості предмету іпотеки, що перевищує розмір забезпечених іпотекою вимог саме з відповідача, в сумі 294 280,50 грн. (859 645 грн. (вартість нерухомого майна) Х 90% / 100% - 479 400 грн. (сума боргу за договором позики).

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та індексу інфляції суд керується наступним.

У відповідності до ст.ст. 625, 1050 ЦК України обовязок сплатити суму заборгованості із урахуванням індексу інфляції і 3% річних, у разі порушення строків розрахунку по договору позики, покладається на позичальника, тобто ту сторону по договору позики, яка отримувала кошти у борг. Договір позики укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а ТОВ «ВЕТТА-КОМ» є майновим поручителем за договором позики.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 02 грудня 2014 року про виконання зобовязання за договором позики останній не вимагав від позичальника та позивача, як майнового поручителя сплати річних та індексу інфляції.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

За вказаних обставин, суд вважає, що вказані суми 3% річних та індексу інфляції не є грошовим зобовязанням в сенсі ст. 625 ЦК України, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 3, 11 16, 625 ЦК України, ст.ст. 3 11, 57 61, 212 215, 218, 223 ЦПК України,

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕТТА-КОМ» до ОСОБА_1 про стягнення перевищення предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимогзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕТТА-КОМ» відшкодування іпотекодавцю перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в розмірі 294 280,50 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Повний текст рішеня суду складений 15.11.2016.

Суддя І.Г. Батовріна