АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/792/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7414/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій В.С.

за участю: позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 4 квітня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про встановлення порядку користування жилим приміщенням та розподіл особового рахунку та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про встановлення порядку користування жилим приміщенням та розподіл особового рахунку.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись в січні 2016 року до суду з вищевказаним позовом ставив питання про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1. З проханням виділити йому в користування кімнату площею 1.8,4 кв.м., приміщення загального, користування залишити у спільному користуванні співвласників та розділити і відкрити на його ім'я окремий особовий рахунок по сплаті житлово-комунальних послуг у вказаній квартирі. Мотивуючи свої вимоги тим, що вказана квартира належала на праві власності у рівних долях йому та його доньці ОСОБА_6 У період спільного, проживання у цій квартирі з ОСОБА_7, яка мешкала у кімнаті площею 18,4, кв.м. разом зі своєю малолітньою дитиною 6 років, у них склалися неприязні стосунки, мали місце конфлікти, він був вимушений звертатися в правоохоронні органів. 31 грудня 2015 року він, дізнався, що ОСОБА_7 29.12.2015 року без його згоди на порядок користування подарувала 1/2 частину квартири своїй матері - ОСОБА_4

Ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2016 року у зв'язку зі зміною співвласника спірної квартири за згодою позивача відповідно до положень ст. ст. 33, 35 ЦПК України було замінено первісного відповідача ОСОБА_5 належним відповідачем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Представником відповідача ОСОБА_4-ОСОБА_8 подано зустрічний позов про встановлення порядку користування квартирою у якому ставилося питання про встановення порядку користування квартирою. А саме виділення позиачу кімнату площею 11,9 кв.м, а ОСОБА_4 кімнату площею 18,4 кв.м.. Приміщення загального користування: кухня площею 11 кв.м., вбиральня (поєднана) - 1,1 кв.м. коридору - 8,2 ким., вмонтована шафа - 0,5 кв.м., лоджія - 5,0 кв.м. - залишити в спільному користуванні співвласників та розділити для позивача і відповідача окремо особовий рахунок по оплаті житлово-комунальних послуг.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 4 квітня 2016 року у задоволенні первісного та зустрічного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про його скасування та ухвалення нового по суті позовних вимог. Вказуючи при цьому, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні позивач по первісному позову ОСОБА_3 підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_4 не визнала апеляційну скаргу, та заперечувала проти її задоволення.

Третя особа ОСОБА_5 повідомлялася про розгляд справи у встановленому законом порядку. У судове засідання не з'явилася, доказів поважності причин своєї неявки суду не повідомила (а.с. 112).

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Судом при розгляді справи було встановлено, що сторони по справі є власниками по 1/2 частини ( кожний) квартири АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорта, квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 56,0 кв.м., житлову площу 30,3 кв.м. та складається із: двох окремих кімнат, які мають площі 11,9 кв.м. та 18,4 кв. м.; кухні площею 11 кв.м., вбиральні - 1,1 кв.м., ванної кімнати - 2,4 кв.м., коридору - 8,2 кв.м., вбудованої шафи - 0,5 кв.м. та лоджії - 5,0 кв.м.

Згідно довідки по формі № 3, виданої КК «Центр комунального сервісу» від 06.01.2016 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що кімнати у спірній квартирі не відповідають ідеальним часткам сторін, як власників спільної часткової власності. При виділенні у користування одному з позивачів за заявленими вимогами кімнати площею 18,4 кв.м. порушиться право кожного з відповідачів на користування належною їм 2,9 кв.м. жилої площі, а також право, як співвласника, на лоджію, яка межує з більшою за площею кімнатою, що є суттєвим порушенням прав кожного з сторін по справі, проти чого вони категорично заперечують.

Зазначаючи також, що сторони мають рівні права у справі у користуванні своєю власністю, тому враховуючи поверховий план квартири, неможливо визначити порядок користування спірним житловим приміщенням за заявленими вимогами.

Позовні вимоги у частині розподілу особових рахунків є похідними від основних вимог про визначення порядку користування квартирою, тому задоволенню також не підлягають.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_3 вказував на те, що підставою для звернення до суду з зазначеним позовом була відсутність згоди щодо порядку володіння та користування таким майном з іншими співвласниками. Тому постановлене судове рішення є порушенням його права як власника у відповідності до положень ст. ст. 319, 358 ЦК України.

А також те, що судом першої інстанції не було надано оцінку тому, що починаючи з 2011 року між сторонами відбувалися постійні конфлікти, що призвели навіть до порушення кримінальної справи за спричинення тілесних ушкоджень. Також він отримав відмову комунальних служб у можливості розділу особових рахунків.

Крім того він починаючи з 1983 року постійно приживає в квартирі, другого житла немає. А відповідач вчиняє без його дозволу вселення сторонніх осіб до квартири.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на матеріалах справи та постановленому судовому рішенні. Так як у відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав ст. 319 ЦК України. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995р. квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини справи, а саме те, що між сторонами по справі тривалий час склався певний порядок щодо користування кімнатами квартири, і кожен із них не погоджуючись з ним та звертаючись до суду з позовом ставив питання щодо виділення йому в користуванні кімнати яка є більшою за площею як в квартирі так і в частці власності кожного із співвласників, а також те, що кожна із сторін по справі не погоджувалася з запропонованим варіантом порядку користування спірним жилим приміщенням, визначеним іншою стороною, і в квартирі відсутні приміщення, які б відповідали ідеальній частці жилої площі, що належить кожному із співвласників, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо підстав відмови у задоволенні позову обґрунтованими.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 4 квітня 2016року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: