Справа №173/925/16-ц
Провадження №2/173/564/2016
29.08.2016 м.Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю.,
при секретарі судового засідання Зубачевській О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. В цьому будинку зареєстрованою є ОСОБА_2 - колишня дружина батька позивача - ОСОБА_4. Шлюб між ними було розірвано ще 2 листопада 2005 року. Відповідач з 2000 року не мешкає в цьому будинку та ним фактично не користується. Тим самим позивачу як власнику будинку створюються перешкоди у розпорядженні цим майном. На підставі вищевикладеного позивач просила суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.
В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала.
У відповідності до ст. 224 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання від 27 жовтня 2000 року є власником жилого будинку АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8). згідно з домовою книгою в цьому будинку зареєстрованою є ОСОБА_2, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 11 травня 2016 року № 1747 (а.с.14) та адресною довідкою від 7 червня 2016 року (а.с.17). Встановлено, що колишнім власником будинку був ОСОБА_5, а відповідач, ОСОБА_6, була зареєстрована в цьому будинку за згодою колишнього власника будинку, ще 25 листопада 1995 року. ОСОБА_7 не проживає в цьому будинку ще з 2000 року, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 11 травня 2016 року (а.с.12).
Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч.1 ст. 398 Цивільного кодексу України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не є власником, співвласником або користувачем цього майна. Доказів про наявність, як між колишнім власником так і між теперішнім власником та відповідачем договірних відносин щодо користування даним житлом, зокрема договору оренди, встановлення сервітуту, тощо сторонами суду надано не було. ОСОБА_8 не є членом сім'ї власника житла - ОСОБА_1
Право власності ОСОБА_5, як колишнього власника житлового будинку АДРЕСА_1 припинилося з його смертю, тобто 28 березня 2007 року. А тому в цьому випадку втрата права користування ОСОБА_2 житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Будь-яких інших правових підстав користування спірним майном відповідачами судом не встановлено.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
ОСОБА_2 добровільно знятися з реєстрації не бажає, що, на думку суду, є порушенням прав позивача як власника житла, яка, за таких обставин, має обмежені можливості розпорядитися власним майном.
Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 328, 391, 398, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10,11, 60, 212-215, 224-232 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко