Справа № 2/489/1202/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

25 липня 2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі Михайловської С.В.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач її колишній чоловік, хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте в квартирі не проживає вже тривалий час, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Також, позивачка зазначала, що реєстрація відповідача у квартирі не дає їй можливості реалізовувати своє право власності належним чином.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 26.11.2013 р.

Згідно Довідки виданої ЖКП ММР «Південь» за №744 від 15.03.2016 р. в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: позивачка ОСОБА_1, та відповідач ОСОБА_2

Відповідно до Акту про не проживання від 10.09.2015 р. в зазначеній вище квартирі відповідач ОСОБА_2 не проживає. Він вибув з квартири зі своїми особистими речами в інше постійне місце проживання, його особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги відповідач не сплачує. Реєстрація відповідача за цією адресою створює перешкоди власниці у розпорядженні своїм майном.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Разом з тим зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати відповідно до наданих нею квитанцій.

Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних кримінальних справ № № 10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах» витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Таким чином з вищезазначеного вбачається, що компенсації підлягають лише витрати на правову допомогу, надані особою, яка є фахівцем у галузі права. Однак позивачкою не надано жодних доказів того, що ФОП ОСОБА_3 є фахівцем в галузі права. За таких обставин, з огляду на надані позивачкою докази по сплаті 800 грн. 00 коп. на користь ФОП ОСОБА_3, підстави для відшкодування позивачці витрат, понесених нею в звязку з отриманням правової допомоги, відсутні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64, 88, 212-214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: