Справа № 520/9975/16-ц
Провадження № 2/520/4470/16
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
при секретарі Єгоровій Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 спілки «Авіаційних робітників Міністерства оборони України»
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ОСОБА_1 спілка «Авіаційних робітників Міністерства оборони України» 19 серпня 2016 року звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №51/15 від 12.10.2015 року у розмірі 220579 гривень 00 копійок, судових витрат, витрат за завірення платіжного доручення у розмірі 25 гривень, посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов.
Представник позивача ОСОБА_1 спілки «Авіаційних робітників Міністерства оборони України» у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача постановити заочне рішення по справі, та розглянути справу у відсутності позивача.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не сповістила.
Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.
Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.14) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 25.04.2014 року знята з обліку, як втративша право користування жилим приміщенням.
Частиною 9 ст. 74 ЦПК України передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
У звязку з чим, виклик відповідача ОСОБА_2 у судове засідання здійснювався через оголошення у пресі «Одеські вісті».
Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 спілки «Авіаційних робітників Міністерства оборони України» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню.
12 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 спілкою «Авіаційних робітників Міністерства оборони України» та ОСОБА_2 був укладений додатковий договір до кредитного договору №51/15 від 12 жовтня 2015 року, за умовами якого сторони домовились: п. 3.1. ОСОБА_1 договору №51/15 від 12 жовтня 2015 року викласти в наступній редакції: «3.1. За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю плату (проценти). Процентна ставка за кредитом є фіксованою, складає 60,0 % річних, встановлюється на місячній основі згідно наступних умов: 3.1.1. для тих місяців, в яких (згідно графіка розрахунків) відбувається погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, встановлюється фіксована процентна ставка 60,0% річних; 3.1.2. для тих місяців, в яких (згідно графіка розрахунків) відбувається сплата процентів за користування кредитом без погашення кредиту, встановлюється фіксована процентна ставка 90,0 % річних; 3.1.3. для тих місяців, в яких (згідно графіка розрахунків) не відбувається погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, встановлюється фіксована процентна ставка 120,0 % річних." Доповнено розділ 3 наступними пунктами: «3.11. У випадку не дотримання позичальником строків повернення кредиту (згідно графіка розрахунків) плата за користування кредитом (проценти) у місяці, в якому це відбулося, встановлюється виходячи з фіксованої процентної ставки, визначеної п. 3.1.2. цього Договору. З 12 числа місяця, наступного - за місяцем у якому відбулося виконання позичальником своїх поточних зобов'язань в повному обсязі, включаючи сплату процентів за фіксованою ставкою, визначеною п. 3.11. цього договору, плата за користування кредитом справлятиметься за фіксованою ставкою, визначеною п. 3.1. цього договору. 3.12. У випадку не дотримання позичальником строків сплати процентів за користування кредитом (згідно графіка розрахунків) плата за користування кредитом (проценти) у місяці, в якому це відбулося, встановлюється виходячи з фіксованої процентної ставки, визначеної п. 3.1.3. цього договору. З 12 числа місяця, наступного за місяцем у якому відбулося виконання позичальником своїх поточних зобов'язань в повному обсязі, включаючи сплату процентів за фіксованою ставкою, визначеною п. 3.12. цього договору, плата за користування кредитом справлятиметься за фіксованою ставкою, визначеною п. 3.1. цього договору. 3.13. У випадку не дотримання позичальником строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (згідно графіка розрахунків) плата за користування кредитом (проценти) у місяці, в якому це відбулося, встановлюється виходячи з фіксованої процентної ставки, визначеної п. 3.1.3. цього договору. З 12 числа місяця, наступного за місяцем у якому відбулося виконання позичальником своїх поточних зобов'язань в повному обсязі, включаючи сплату процентів за фіксованою ставкою, визначеною п. 3.13. цього договору, плата за користування кредитом справлятиметься за фіксованою ставкою, визначеною п.3.1. цього договору». Доповнено розділ 10 наступними пунктами: п.10.10. Місцем виконання цього договору є місцезнаходженням кредитодавця. 10.11. До правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього договору застосовується строк позовної давності тривалістю у 7 років (ст.259 ЦК України)". Цей додатковий договір є невід'ємною частиною кредитного договору №51/15 від 12 жовтня 2015 року.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 спілки «Авіаційних робітників Міністерства оборони України» підлягають задоволенню, стягненню з відповідача ОСОБА_2, у звязку з невиконанням умов кредитного договору №51/15 від 12.10.2015 року, підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 спілки «Авіаційних робітників Міністерства оборони України» заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 220579 гривень 00 копійок.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 3308 гривень 68 копійок, та витрати за сповіщення відповідача через оголошення у пресі, які сплачені позивачем, в сумі 180 гривень 00 копійок. Вимога позивача про відшкодування витрат за завірення платіжного доручення в сумі 25 гривень 00 копійок задоволенню не підлягає, оскільки до суду позивачем не надано доказів, на підтвердження того, за яке саме завірення платіжного доручення позивачем було сплачено 25 гривень 00 копійок та доказів, що ці витрати повязані з цією справою.
Керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212 215, 226-228, 294 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 549, 553, 554, 610-612, 625, 1054 ЦК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 спілки «Авіаційних робітників Міністерства оборони України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 спілки «Авіаційних робітників Міністерства оборони України» - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.
Головуючий Калініченко Л. В.