Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10026/0104 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 43 від 06.06.2008 р. в сумі 262 735 грн. 91 коп. та судовий збір 3941, 04 грн.

Вимоги мотивує тим, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі заступника керуючого Подільським відділенням № 5393 ОСОБА_3 та фізичною особою ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 43 від 06.06.2008 року, за яким ВАТ «Державний ощадний банк України» були надані грошові кошти на споживчі цілі сумі 413 000 грн. на умовах слати процентів за користування кредитом в розмірі 20,5% строком на 10 років з терміном погашення кредиту не пізніше 05.06.2018 р.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 06.06.2008р. було укладено договір іпотеки між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5, згідно умов якого в забезпечення виконання умов кредитного договору № 43 було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_5

Додатково для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 43 від 06.06.2008 р. був укладений договір поруки № 84 від 06.06.2008 р. між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1, відповідно до умов якого поручитель відповідає за вищезазначеним кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і боржник.

Однак ОСОБА_2. свої зобов'язання перед банком не виконувала, чим порушила умови п. 1.5 кредитного договору № 43 та ст. 526, 1054 ЦК України. Відповідно до п. 1.5 договору третя особа у справі зобов'язувалася щомісячно до 25 числа платіжного місяця здійснювати платежі у валюті наданого кредиту готівкою до каси банку, зазначений в цьому договорі по кредиту та проценти за користування кредитом до 25 числа платіжного місяця, починаючи з місяця, в якому були надані кредитні кошти та проводити погашення кредиту рівними частинами у сумі 3442 грн., щомісяця до числа платіжного місяця починаючи з липня 2008 р. шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок вказаний у договорі, останній платіж в сумі 3402 грн.

В зв'язку з виникненням заборгованості у ОСОБА_2. перед банком по сплаті кредиту їй було направлено лист за вих. № 367 від 02.02.2009р., лист вих. № 958 від 06.04.2009 р., лист вих. № 1530 від 07.07.2009 р., лист вих. № 1709 від 06.08.2009 р., лист вимога № 2314 від 06.10.2009 р., який власноруч отримано та підписано позичальником, це свідчить про неодноразову спробу Подільського відділення №5393 ВАТ «Державний ощадний банк України» з'ясувати та врегулювати спір відносно заборгованості в досудовому порядку. Враховуючи вище наведене банк вимушений був звернутися до суду для захисту своїх прав.

17 серпня 2010 р. Деснянським районним судом м. Києва було винесено рішення, яким було стягнуто з ОСОБА_2. та ОСОБА_5 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» 446410 грн. 26 коп., звернено стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, відповідно до договору іпотеки укладеного 06.06.2008 р. між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5, яка належить на праві власності останньому.

В ході виконавчого провадження відкритого Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві на підставі виконавчого листа від 08.10.2010р. виданого Деснянським районним судом м. Києва предмет іпотеки було реалізовано з прилюдних торгів 22.08.2012р.

Кошти в сумі 176 385,62 грн. було зараховано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

У подальшому за поданою ОСОБА_5 07.08.2013 р. апеляційною скаргою рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня 2013 р. було скасовано рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.08.2010 р. та ухвалене нове, відповідно якого стягнуто з ОСОБА_2. на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Подільського відділення №5393 м. Києва заборгованість за кредитним договором в сумі 446 410, 26 грн. і витрати по справі та у рахунок погашення боргу звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки.

Відповідно поданої ОСОБА_5 14 жовтня 2013 р. заяви про поворот виконання рішення Деснянського райсуду м. Києва від 17.08.2010 р. ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2013 р. у задоволенні такої заяви ОСОБА_5 відмовлено.

За умови укладеного договору поруки № 84 від 06.06.2008 р. між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 у забезпечення виконання умов кредитного договору поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник.

Станом на дату подання позовної заяви, загальна сума заборгованості яка підлягає стягненню становить 262 735 грн. 91 коп.

В зв'язку з тим, що банк, як іпотекодержатель, не задовольнив свої вимоги в повному обсязі здійснивши продаж предмет іпотеки із застосування процедури проведення публічних торгів, наявна заборгованість перед кредитором у розмірі 262 735, 91 грн. підлягає стягненню з відповідача, як з поручителя.

При цьому договір поруки відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України не є припиненим, оскільки кредит надавався на 10 років, термін його погашення 05.06.2018 року, тому строк пред'явлення вимог до поручителя не сплив.

У зв'язку з реорганізацією, проведеною на підставі постанови правління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 03.07.2012 року № 356, філію - Подільське відділення № 5393 було перетворено на територіально відокремлення безбалансове відділення № 10026/0104 філії - Головного управління по м. Києву та Київській обл. ПАТ «Державний ощадний банк України».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених у позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, при цьому суду подав заяву з проханням відкласти розгляд справи через його хворобу та перебування його представника у відрядженні. Також представник відповідача суду подав клопотання з проханням застосувати строк позовної давності до заявлених вимог та відмовити у задоволенні позову.

Беручи до уваги, що провадження у даній справі відкрите 15.12.2015 р. та вимоги закону щодо строків розгляду справ, а також враховуючи те, що відповідачем суду не надано будь-яких доказів на підтвердження поважності причин його неявки у судове засідання і неможливості представлення його інтересів іншим представником, судом визнані причини неявки відповідача до суду неповажними та ухвалено розглянути справу за відсутності відповідача і його представника на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_8 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність, пояснила, що кредитні зобов'язання між позивачем та позичальником ОСОБА_2 є припиненими, оскільки за письмовим повідомленням банку залишок кредитної заборгованості було відшкодовано за рахунок резерву, про що також надано інформацію до податкового органу для розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платника податку, при цьому ОСОБА_2 було отримано від ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві повідомлення від 18.11.2014 року з питання виконання вимог податкового законодавства щодо отримання додаткових доходів (блага) у 2013 році.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.06.2008р. між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Подільського відділення м. Києва та ОСОБА_2. було укладено кредитний договір № 43, згідно умов якого позивач надав третій особі у справі грошові кошти в сумі 413 000 грн. зі сплатою 20,5 % річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 05.06.2018 р. (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 6-14).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1.5. кредитного договору, позичальник зобов'язується щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту згідно наступного графіку - рівними частинами в сумі 3442 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих у банку починаючи з липня 2008 р. на відповідні рахунки позичальника, відкриті у відділенні банку, що вказане в реквізитах цього договору; останній платіж в сумі 3 402 грн. в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше кінцевої дати остаточного погашення кредиту, що визначена цим договором.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як убачається із матеріалів справи, для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06.06.2008р. між позивачем та ОСОБА_5 було укладено Іпотечний договір за № 85, згідно умов якого останній передав в іпотеку банку нерухоме майно, яким є однокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Також між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Подільського відділення м. Києва, позичальником ОСОБА_2. та відповідачем, як поручителем, 06 червня 2008 року було укладено Договір поруки № 84, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов'язався відповідати перед позивачем, як кредитором, солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_2. зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (а.с. 15-16).

Пунктом 2.1 договору поруки визначено, що у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором.

Згідно ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки.

Попередньо ВАТ «Державний ощадний банк України» звертався до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2. та майнового поручителя ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.08.2010 року позов було задоволено та стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 43 від 06.06.2008 року в сумі 446 410 грн. 26 коп. та судові витрати, а всього суму 448 230 грн. 26 коп., а також звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 85 від 06.06.2008 року на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 17-19).

Вказане рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.08.2010 року було виконане, при цьому за рахунок реалізованого на прилюдних торгах іпотечного майна 31.10.2012 року погашено заборгованість по кредитному договору в сумі 176 385,62 грн. (а.с. 5 зв.).

За поданою ОСОБА_5 апеляційною скаргою рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня 2013 р. було скасовано рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.08.2010 р. та ухвалене нове, відповідно якого стягнуто з ОСОБА_2. на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Подільського відділення № 5393 м. Києва заборгованість за кредитним договором № 43 від 06.06.2008 р. в сумі 446 410, 26 грн. і судові витрати, а всього суму 448 230,26 грн., та у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2. за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 85 від 06.06.2008 року на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 20-22).

Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі.

Як убачається із рішення суду та пояснив в судовому засіданні представник позивача, судовим рішенням достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 01.04.2010 року у розмірі 446 410 грн. 26 коп., що включає: залишок по кредиту в сумі 340 718 грн., заборгованість по черговому платежу в сумі 34 396 грн., заборгованість по відсотках в сумі 64 257 грн. 53 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 2 452 грн. 52 коп. та пеню за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитним коштами в сумі 4 586 грн. 21 коп. (а.с. 20 зв.).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За заявленими позивач просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 262 735 грн. 91 коп., що становить різницю між присудженою до стягнення рішенням суду сумою заборгованості по тілу кредиту 375 114 грн. і відсоткам 64 257,53 грн., що загалом складає 439 371,53 грн., та погашеною сумою боргу у розмірі 176 385,62 грн. за рахунок реалізованого предмету іпотеки і сумою 250 грн. сплаченою 08.09.2014 року (а.с. 5, 5 зв.).

Відповідно п. 4.2 укладеного між сторонами договору поруки, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Як зазначено вище, кінцевий строк повернення кредиту визначався датою 05 червня 2018 року.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У позові зазначено та представник позивача в судовому засіданні пояснив, що договір поруки відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України не є припиненим, оскільки кредит надавався на десять років, термін його погашення ще не настав, тому строк пред'явлення вимог до поручителя не сплив.

Проте суд не може взяти до уваги дані пояснення, виходячи з наступного.

Згідно частини першої статі 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Як роз'яснено у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Судом безспірно встановлено, що ПАТ «Державний ощадний банк України» з починальника ОСОБА_2. достроково стягнута заборгованість за кредитним договором за рішенням суду відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у зв'язку з чим позивачем змінено строк виконання основного зобов'язання, до того ж кошти з відповідача стягуються, як залишок заборгованості через невиконання вищевказаного рішення суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що порука є припиненою, оскільки позивач у разі зміни строку виконання кредитного договору відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України зобов'язаний був пред'явити позов до відповідача, як поручителя, потягом шести місяців, починаючи від такої дати, проте позов поданий до суду 27.11.2015 р. (поштовий конверт - а.с. 28).

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 09 вересня 2015 року у справі № 6-933цс15.

Також Верховний Суд України виклав правову позицію у постанові від 06.07.2015 року у справі № 6-616цс15, де зазначено про те, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Ще правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02.09.2015 року у справі № 6-1077цс15, відповідно якої: «якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобов'язання згідно з такими умовами або у зв'язку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту.

Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й міг пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту».

За викладених обставин позов задоволенню не підлягає у зв'язку з припиненням укладеного між сторонами договору поруки через непред'явлення позивачем протягом шести місяців позову до поручителя з дати зміни строку виконання зобов'язання за кредитним договором.

У порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат у зв'язку з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 202, 252, 525, 526, 530, 553, 554, 559, 598, 1050, 1054 ЦК України, правовими позиціями Верховного Суду України у постановах від 06.07.2015 року у справі № 6-616цс15, від 09.09.2015 року у справі № 6-933цс15, від 02.09.2015 року у справі № 6-1077цс15; п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5; ст. ст. 10, 11, 58, 60, 64, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10026/0104 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя