ухвала

іменем україни

17 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, про усунення перешкод у користуванні майном, за касаційною ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 26 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, обґрунтовуючи вимоги тим, що ОСОБА_3.є власником квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 - квартири АДРЕСА_2. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_3. Зазначений будинок було знято з балансу комунальної власності. Під'їзд будинку, крім входу з АДРЕСА_1, призначений також для сполучення нижнього та верхнього коридорів у якості міжповерхового проходу зі сходинковим маршем для спільного користування усіх мешканців. Проте відповідачі, які проживають на першому поверсі і мають окремий вхід у квартиру з АДРЕСА_1, за відсутності будь-яких дозволів на перепланування, самовільно встановили перегородку у міжповерховому проході та дверний блок, облаштувавши комору в частині під'їзду, створивши перешкоди іншим мешканцям даного будинку для входу у будинок з АДРЕСА_1. Посилаючись на викладене, позивачі просили зобов'язати відповідачів за власний рахунок демонтувати перегородку та дверний блок під'їзду будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 26 серпня 2015 року, позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_3, ОСОБА_4 у користуванні майном шляхом демонтування за власний рахунок перегородки та дверного блоку під'їзду будинку, розташованого по АДРЕСА_1, та привести приміщення у попередній стан.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції або ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9553766 (а. с. 3).

ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору дарування від 14 травня 2014 року належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 травня 2014 року (а. с. 5, 6).

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є власниками і проживають у квартирі АДРЕСА_3 (а. с. 7).

Згідно з довідкою комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 9 від 05 березня 2015 року № 138/05 спірний будинок відповідно до рішення Чернівецького міського виконавчого комітету від 23 серпня 2011 року № 515/14 знято з балансу комунальної власності та передану у власність мешканців будинку (а. с. 8).

Відповідно до копії поповерхового плану будинку по АДРЕСА_1 у будинку наявний під'їзд з боку АДРЕСА_1, який служить сполученням між нижнім та верхнім коридором в якості міжповерхового проходу зі сходинковим маршем та призначений для спільного користування усіх мешканців (а. с. 12).

Також встановлено, що на даний час прохід через під'їзд спірного будинку перекрито, що підтверджується копією акта комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 9 від 21 травня 2015 року (а. с. 9).

Зазначена обставина підтверджується також рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03 березня 2006 року, яким встановлено, що відповідачами було здійснене самовільне переобладнання міждворового сполучення (сходинкового маршу) будинку, що розташований по АДРЕСА_1, яке знаходиться в загальному користуванні.

Крім того, рішенням виконавчого комітету Першотравневої районної ради м. Чернівці від 26 листопада 2003 року № 143/11 було зобов'язано ОСОБА_6 знести самовільно влаштовану добудову та відновити планування під'їзду згідно з інвентарною справою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що приміщення під'їзду спірного будинку є спільним майном співвласників будинку, повинно використовуватись за призначенням і на погоджених співвласниками умовах.

Такі висновками судів першої й апеляційної інстанції відповідають вимогами закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Відповідно до ст. 319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує.

Згідно зі ст. 382 ЦК Україниквартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У пункті 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦК України повно, всебічно та об'єктивно встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, на підставі поданих сторонами доказів, які оцінені відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, та правильно застосувавши положення ст. ст. 16, 368, 369, 376, 382, 391 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», врахувавши, викладені у рішенні Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року у справі № 4-рп-2044 роз'яснення, обґрунтовано виходили із того, що самовільне переобладнання міждворового сполучення (сходинкового маршу) спірного будинку, яке знаходиться у загальному користуванні, порушує права позивачів і проведене з порушенням вимог законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів з їх оцінки та не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущені порушення норм матеріального й процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 26 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В. Ступак