Єдиний унікальний номер 235/1945/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1372/2016
Головуючий 1 інстанції Філь О.Є.
Категорія 46 Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа комунальне підприємство «Красноармійський центр єдиного замовника», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа комунальне підприємство «Красноармійський центр єдиного замовника», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилася позивачка ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з моменту реєстрації відповідачка фактично в спірній квартирі не проживає, має інше місце для свого проживання, за місцем реєстрації не з'являється, особистих речей не має у зазначеній квартирі, реєстрація відповідачки в квартирі створює для позивачки певні незручності, а саме вона не має можливості реалізувати своє право на отримання субсидії на житлово-комунальні послуги, відповідачка накопичує заборгованість за комунальні послуги, позивачка постійно отримує попередження та судові повістки про наявність заборгованості, крім того, позивачка хоче скористатись своїм правом на приватизацію житла, але реалізувати своє право не може.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3, який діє на підставі договору, в судовому засіданні апеляційній інстанції підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання апеляційній інстанції не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином га сайті апеляційного суду.

Представник третьої особи КП «Красноармійський центр єдиного замовника» Демяненко А.О, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційної інстанції просив задовольнити апеляційну скаргу позивачки.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка є наймачем кімнат площею 9,3 кв.м та 12,6 кв.м, а відповідачка є наймачем кімнати житловою площею 14,3 кв.м в спірній квартирі, тобто права позивачки на користування житловими кімнатами площею 9,3 кв.м та 12,6 кв.м, основним наймачем яких вона являється, не порушені, при цьому вона не є належним позивачем щодо відносин, які виникли у відповідачки щодо користування житловою кімнатою площею 14,3 кв.м в зазначеній квартирі. Крім того, у справі не надано суду доказів того, що реєстрація відповідача в квартирі порушує права позивачки, а саме, відсутні належні докази щодо неможливості приватизації позивачкою вказаного житла, до органу приватизації, який розглядає відповідні питання позивачка не зверталась з приводу реалізації свого права на приватизацію житла.

З вказаним висновком погоджується апеляційний суд.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що рішенням Красноармійського міського народного суду Донецької області від 10 грудня 1992 року ОСОБА_2 виділена в особисте користування ізольована житлова кімната розміром 14,3 кв.м та ОСОБА_5 залишені в особистому користуванні ізольовані кімнати розміром 12,6 кв.м та 9,3 кв.м в квартирі за адресою АДРЕСА_1, в загальному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_5 залишені кухня, передпокій, ванна кімната, санвузол, зобов'язано ЖЕО м.Красноармійська укласти окремі договори найму житлового приміщення з ОСОБА_5 на житлові кімнати розміром 9,3 кв.м та 12,6 кв.м, та з ОСОБА_2 на житлову кімнату розміром 14,3 кв.м (а.с.60).

Відповідно до довідки КП «Красноармійський центр єдиного замовника» в квартирі за адресою АДРЕСА_1 розділені особисті рахунки: на кімнати розміром 12,6 кв.м та 9,3 кв.м оформлений на ім'я ОСОБА_5, на кімнату розміром 14,3 кв.м оформлений на відповідачку ОСОБА_2 (а.с.14,16).

Позивачка ОСОБА_1 28 березня 2003 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 (а.с.10) та була зареєстрована в квартирі за адресою АДРЕСА_1 в особовому рахунку кімнат розміром 12,6 кв.м та 9,3 кв.м, 20 листопада 2007 року (а.с.4-5).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Згідно із рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської ради № 51 від 17 лютого 2016 року було змінено договір найму жилого приміщення та переоформлено особистий рахунок на вищевказані кімнати в спірній квартирі з ОСОБА_5 на позивачку ОСОБА_1 (а.с. 9).

З акту від 21 грудня 2015 року, складеному ТОВ «Будінвест-Сервіс», вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 з 1995 року по теперішній час не проживає (а.с.8), що підтвердили допитані в судовому засіданні в суді першої інстанції свідки.

Права та обов'язки сторін за договором найму жилого приміщення регулюються нормами житлового законодавства, зокрема ЖК України.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила визнати відповідачку ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням кімнатою розміром 14,3 кв.м за адресою АДРЕСА_1. На обґрунтування своїх вимог зазначала, що остання не проживає в квартирі, має інше місце для свого проживання, як на підставу своїх вимог посилалась на ст. 71 або ст. 107 ЖК України.

Відповідно до ст.ст. 71,71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно із ст. 108 ЖК України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про деяку питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року в силу ст. 61 Житлового кодексу України в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщенням, можуть бути стороною житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець. Вони вправі, зокрема, пред'являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв'язку з систематичним порушенням правил співжиття, псуванням і руйнуванням жилих приміщень.

Таким чином зі змісту цих правових норм вбачається, що з відповідним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, може звертатися наймач.

З матеріалів справи вбачається, що квартира за адресою АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності, за адресою АДРЕСА_1, основним квартиронаймачем кімнат розміром 12,6 кв.м та 9,3 кв.м є позивачка ОСОБА_1, основним квартиронаймачем кімнати розміром 14,3 кв.м є відповідачка ОСОБА_2

Тобто позивачка щодо кімнати розміром 14,3 кв.м у вказаній квартирі не є квартирним наймачем та не набувала права власності або користування цим жилим приміщенням. Тобто її права не порушуються та вона є неналежним позивачем.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням, не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді