Справа № 581/261/16-ц
Провадження № 2/581/116/16
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2016 року Липоводолинський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кузьмінського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Липоводолинського району Сумської області, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Головне територіальне управління юстиції у Сумській області,

про визнання права власності у порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

11 квітня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом та просили визнати право власності в порядку спадкування по 1/2 частині земельних ділянок кожному, що належала ОСОБА_4.

Мотивують свої вимоги тим, що 1 червня 2012 року помер ОСОБА_5. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 3,403 га, що знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 0,242 га, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради для ведення особистого сільського господарства. Вищезазначене майно ОСОБА_5 успадкував за заповітом після смерті свого діда, ОСОБА_4, який був власником двох земельних ділянок, що підтверджується держаними актами на землю. На момент смерті ОСОБА_4, ОСОБА_5 фактично вступив у володіння спадковим майном. Починаючи із моменту смерті свого діда (19 грудня 2002 рік) та до моменту власної смерті (01 червня 2012 рік) ОСОБА_5 фактично володів та користувався спадковим майном, а саме двома земельним ділянками, що розташовані на території ОСОБА_3 сільської ради. Володіння земельними ділянками виражалося у користуванні, обробленні та вільному доступу до земельних ділянок. Після смерті ОСОБА_5 позивачі, як єдині спадкоємці першої черги, звернулися до шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори де була заведена спадкова справа. Після спливу шести місяців на їх заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину вони отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка була мотивована відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 та її представник за довіреністю ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. У поданій письмовій заяві позивач ОСОБА_2 просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився, судом отримана заява про розгляд справи за відсутності представника, заперечення проти задоволення позову відсутні. Треті особи подали заяви про розгляд справу без їх участі, при вирішенні справи поклались на розсуд суду.

Допитана в якості свідка ОСОБА_1 зазначила, що після смерті ОСОБА_4 її чоловік ОСОБА_5 ще протягом декількох років обробляв належну діду земельну ділянку, забрав деякі речі діда, а саме фотографії та ікону, а також оригінал ощадної книжки на грошовий вклад діда, якою володів та розпорядився. Свідком було надано для огляду оригінал ощадної книжки.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідка, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

За життя ОСОБА_4 отримав державний акт Р3 № 715843 від 13 грудня 2002 року на право приватної власності на землю площею 3,403 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_3 сільської ради Липоводолинського району Сумської області та державний акт на право приватної власності на землю площею 0,242 га для ведення особистого селянського господарства на території ОСОБА_3 сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 7,8).

23 березня 2001 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений ОСОБА_3 сільською радою Липоводолинського району за реєстровим № 36, яким все своє майно, включаючи земельні паї та грошові вклади та інші цінні папери, яке на день смерті буде йому належати, заповів своєму онуку ОСОБА_5 (а.с. 9).

19 грудня 2002 року в с. Байрак Липоводолинського району Сумської області ОСОБА_4 помер (а.с. 6).

З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 809/01-16 від 24 червня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті 19 грудня 2002 року ОСОБА_4 в Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі не заведена, спадкоємці із заявами не зверталися. Відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені ОСОБА_4 відповідно до Спадкового реєстру посвідчувався ОСОБА_3 сільською радою Липоводолинського району Сумської області 23 березня 2001 року за реєстровим № 36 (а.с. 77).

16 липня 1993 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, взявши прізвище ОСОБА_5 (а.с. 91).

ОСОБА_2 народився 23 лютого 2000 року, його батьками згідно свідоцтва про народження вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 92).

1 червня 2012 року в с. Навроцьке Липоводолинського району Сумської області ОСОБА_5 помер (а.с. 5).

З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 808/01-16 від 24 червня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 1 червня 2012 року в Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі не заведена, спадкоємці із заявами не зверталися. Відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені ОСОБА_5 відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувався. Додатково повідомлено, що після смерті 1 червня 2012 року ОСОБА_5 заведена спадкова справа в 16-й Київській державній нотаріальній конторі за № 89/2015 від 31 січня 2015 року (а.с. 78).

З копії спадкової справи 89/2015 року, наданої 16-ю Київською державною нотаріальною конторою вбачається, що за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в даній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_5, який помер 1 червня 2012 року. 24 червня 2015 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 на земельні ділянки площею 3,403 га та 0,242 га, що розташовані на території ОСОБА_3 сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 86, 87, 105).

Відповідно до довідки №3 від 21 січня 2015 року житлово-будівельного кооперативу «Академічний-20» до дня смерті ОСОБА_5 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_2 (а.с. 89).

За викладених обставин позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права у звязку з неотриманням спадкодавцем ОСОБА_5 свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті ОСОБА_4 спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав нотконторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (смерті особи).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При вирішені справи бере до уваги наявність в матеріалах справи необхідних доказів належності померлому ОСОБА_4 земельних ділянок площею 3,403 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_3 сільської ради Липоводолинського району Сумської області та площею 0,242 га для ведення особистого селянського господарства на території ОСОБА_3 сільської ради Липоводолинського району Сумської області, яку, на думку суду, успадкував ОСОБА_5 за заповітом, оскільки він вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_4

Позивачі по справі є спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5, спадщину прийняли, оскільки від неї не відмовлялись та постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, неможливість у нотаріальному порядку оформити спадщину через не проведення реєстрації спадкодавцем за життя за собою земельних ділянок, а відтак суд вважає необхідним визнати за позивачами право власності в порядку спадкування на належні ОСОБА_4 земельні ділянки.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 частину:

- земельної ділянки загальною площею 3,403 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Липоводолинського району Сумської області та належала померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 715843, виданого ОСОБА_3 сільською радою Липоводолинського району Сумської області 13 грудня 2002 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 105;

- земельної ділянки загальною площею 0,242 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Липоводолинського району Сумської області та належала померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 727942, виданого ОСОБА_3 сільською радою Липоводолинського району Сумської області 13 грудня 2002 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/2 частину:

- земельної ділянки загальною площею 3,403 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Липоводолинського району Сумської області, та належала померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 715843, виданого ОСОБА_3 сільською радою Липоводолинського району Сумської області 13 грудня 2002 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 105;

- земельної ділянки загальною площею 0,242 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Липоводолинського району Сумської області та належала померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 727942, виданого ОСОБА_3 сільською радою Липоводолинського району Сумської області 13 грудня 2002 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Кузьмінський

Повний текст рішення складений 18 липня 2016 року