АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3932/16 Справа № 205/6865/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 вересня 2012 року, близько 00 год. 10 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки МАЗДА-323, д/н 931-93АВ, в районі будинку № 10-А по вул. Ширмова в м.Дніпропетровську, здійснив наїзд на її сина ОСОБА_4, внаслідок чого останній загинув. За фактом даного ДТП було порушено кримінальне провадження, що підтверджується Єдиним реєстром досудових розслідувань від 25 грудня 2012 року. 28 серпня 2015 року, згідно постанови про закриття кримінального провадження, вина ОСОБА_3 не встановлена. ОСОБА_4 був єдиним сином позивача та власних дітей не мав.

У звязку з чим, ОСОБА_2 просила суд стягнути на її користь з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 400000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 10000 грн., а також, в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено та досліджено, що постановою відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 28 серпня 2015 року, 28 вересня 2012 року близько 00 год. 10 хв. годин по вул. Коцюбинського м. Дніпропетровськ, зі сторони вул. Ширшова в напрямку Центрального мосту рухався автомобіль марки МАЗДА-323, д/н 931-93АВ, під керуванням водія ОСОБА_3 Під час руху, не переконавшись у відсутності транспортного засобу, який наближається та знаходячись в стані алкогольного спяніння на проїзну частину вийшов пішохід ОСОБА_4 Через незначну відстань до лінії руху пішоходу, водій уникнути зіткнення не міг та передньою правою частиною автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4, спричинивши йому смертельну травму. Вказаною постановою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудовий розслідувань від 25 грудня 2012 року та 28 серпня 2015 року закрито, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За п. 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги і зменшуючи розмір відшкодування моральної шкоди до 10000 грн., суд першої інстанцій керувався положеннями ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, а також, положеннями постанови ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року та виходив з того, що характер правопорушення, ступінь вини ОСОБА_3 не відповідають передбаченим законодавством вимогам розумності і справедливості, та є не співрозмірними із заявленими ОСОБА_2 400000 грн.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, зокрема щодо неповного зясування обставин справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Однак, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 відсутні обґрунтування в чому саме полягає неповне зясування обставин справи.

Доводи позивача фактично дублюють виклад обставин справи, зазначених в позовній заяві та досліджених судом першої інстанції, у відповідності до положень ст. 212 ЦПК України.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, виходячи із вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зменшення розміру морального відшкодування з 400000 грн. до 10000 грн., враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), немайнових втрат, а також враховуючи принципи справедливості та розумності, визначені Постановою ВСУ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_5