Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_7, представник відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8, ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 та після зменшення розміру позовних вимог просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку 5 086, 28 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 серпня 2014 року у дворі будинку № 12 Б по вулиці Корольова у м. Чернігові, малолітній син відповідачів керував велосипедом і здійснив наїзд на автомобіль, який належить ОСОБА_5, в результаті такого наїзду автомобіль отримав механічні пошкодження. Того ж дня ОСОБА_5 звернувся до чергової частини ЧМВ УМВС України в Чернігівській області з метою вжиття необхідних заходів до ОСОБА_10 Прибувши на місце, працівники міліції опитали позивача та, оглянувши автомобіль, виявили пошкодження деяких частин автомобіля. 21.08.2014 року було складено акт огляду колісного транспортного засобу, зроблено висновок автотоварознавчого дослідження та визначено вартість відновлювального ремонту КТЗ.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 у солідарному порядку в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5 086 грн. 27 коп. та 4 038 грн. 80 коп. судових витрат, а всього 9 125 грн. 07 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8, ОСОБА_7 просять скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції без будь-якого обґрунтування не взяв до уваги пояснення відповідачів, незаконно відмовив у задоволенні клопотань про виклик свідків та призначення судової автотоврознавчої експертизи, надавши перевагу доказам наданим позивачем, а саме свідченням свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12О, висновку ЧМВ УМВС України в Черінівській області, висновку товарознавчого дослідження про розмір вартості відновлювального ремонту, які не узгоджуються між собою та суперечать один одному, здобуті з порушенням діючого законодавства.

На думку ОСОБА_8, ОСОБА_7 вказавши у мотивувальній частині рішення, що 295,20 грн. вартості експертного дослідження є збитками в розумінні ст. 22 ЦПК України, у резолютивній частині суд першої інстанції безпідставно відніс вказану суму до судових витрат. Крім того,без будь-якого обґрунтування судом стягнуто з відповідачів 3500 гривень витрат на правову допомогу, які сплачені позивачем ОСОБА_13 , який приймав участь у судовому засіданні 23 хвилини, хоча за умовами договору про надання правової допомоги зобовязаний брати участь у даній справі у судах всіх інстанцій.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_8, ОСОБА_7, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 12 серпня 2014 року близько 20 години, у дворі будинку № 12Б по вулиці Корольова у м. Чернігові, малолітній син відповідачів ОСОБА_10 катався на велосипеді, в цей час спрацювала сигналізація на автомобілі НОМЕР_1, який належить позивачу. Вийшовши на вулицю для відключення сигналізації позивач побачив механічні пошкодження на правій стороні свого автомобіля.

В той же день, 12 серпня 2014 року, відповідно до оглянутого в судовому засіданні рапорту оперативного чергового, в чергову частину об 20 годині 15 хвилин надійшло повідомлення від ОСОБА_5, про пошкодження його автомобіля НОМЕР_2 у дворі будинку №12Б по вулиці Корольова в м. Чернігів.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13 серпня 2014 року ОСОБА_5 зазначаючи про обставини справи, пояснював, що малолітній ОСОБА_5, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, пошкодив його автомобіль«Nissan», а саме наніс подряпини на правих передніх дверях автомобіля.

Працівниками ЧМВ УМВС України в Чернігівській області в ході перевірки за вказаним вище зверненням було опитано ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_12, ОСОБА_14, винесено відповідний висновок за результатами проведеної перевірки з рекомендацією звернутися до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження № 1020/16-24 від 09.03.2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan Qashqai», д.р.н. СВ 1351 ВА, внаслідок пошкодження 12.08.2014 року, без врахування розміру втрати товарної вартості складає 5086, 27 грн. Позивач в судовому засіданні пояснив, що не просить стягувати з відповідачів розмір втрати товарної вартості, враховуючи, що раніше його автомобіль було пошкоджено внаслідок ДТП та згодом відремонтовано.

12.10.2015 року для встановлення причинного звязку між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою судом першої інстанції по справі було призначено судову транспортно-трасологічну експертизу, але така не проведена.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту завдання позивачу ОСОБА_5 майнової шкоди малолітньою дитиною відповідачів.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки він не грунтується ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам чинного законодавства, який регулює спірні правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом у деліктних правовідносинах діє презумпція завдавача шкоди, згідно з якою вина відповідача презумується, якщо він не доведе відсутності своєї вини. Виходячи з цього та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обовязок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

За приписами ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою ( яка не досягла чотирнадцяти років) відшкодовується її батьками .

Після того, як спрацювала сигналізація на автомобілі ОСОБА_5, за свідченнями позивача він вийшов на вулицю та побачив біля свого автомобіля дитину та велосипед, а також виявив пошкодження на автомобілі.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_7та представник ОСОБА_8 ОСОБА_9 звертали увагу суду на те, що в протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13 серпня 2014 року ОСОБА_5 вказував лише на наявність подряпин на правій передній двері його автомобіля, тоді як в поясненнях, які він давав працівникам поліції 18 серпня 2014 року вказував на пошкодження лакокрасочного покриття автомобіля, невелику вм»ятину на передніх правих дверях, подряпини на двох молдингах правої сторони та подряпини на дні автомобіля під місцем пошкодження автомобіля.

Працівники поліції самостійно не оглядали автомобіль ОСОБА_5 Іншого фіксування пошкоджень на автомобілі, крім особистих пояснень ОСОБА_5 не провордилось.

Пояснення надані працівникам поліції та суду, свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_14 неузгоджуються між собою, щодо характеру та локалізації пошкоджень, отриманих автомобілем. Свідок ОСОБА_12 зазначала про те, що син відповідачів вїхав в правий бік переднього крила автомобіля, в результаті чого утворились пошкодження у вигляді подряпин та вмятин, тоді як свідок ОСОБА_14 пояснювала, що хлопчик вдарив велосипедом у праві передні двері автомобіля, чим пошкодив молдинги на передніх та задніх дверях. При цьому свідки зазначали, що під час удару розмовляли : ОСОБА_11 знаходилась спиною до автомобіля позивача, а ОСОБА_15 була на балконі своєї квартири.

Згідно акту огляду колісного транспортного засобу від 21 серпня 2014 року проведеного автотоварознавцем ОСОБА_16 зафіксовані наступні пошкодження: подряпини молдинга передніх правих дверей, подряпини молдинга задніх правих дверей, деформовано та подряпано передні праві двері.

Висновок товарознавчого дослідження автомобіля, що належить позивачу ОСОБА_5 було проведено судовим експертом Чернігівського відділення КНДІСЕ, в якому тривалий час працював ОСОБА_5 Крім того, при проведенні дослідження експертом не було враховано п. 8.6.2. Методики величини втрати товарної вартості транспортного засобу, оскільки автомобіль позивача неодноразово отримував пошкодження, але експертом нарахована втрата товарної вартості автомобіля в розмірі 5086,27 гривень, що дорівнює вартості відновлювального ремонту автомобіля, як нового.

Виходячи з зазначених обставин, апеляційний суд вважає, що висновок автотоварознавчого дослідження не є належним та допустимим доказом на підтвердження пошкоджень автомобіля та визначення вартості відновлювального ремонту.

Від проведення судово-автотоварознавчої експертизи ОСОБА_5 відмовився.

На час розгляду судом справи автомобіль позивача відремонтовано.( а.с.149) Позивач наполягав на відшкодуванні заподіяної шкоди у розмірах визначених автотоварознавчим дослідженням.

Призначена по справі транспортно-трасологічна експертиза не була проведена, оскільки відповідачем не було надано експерту на дослідження велосипед та не проведено оплату проведення експертизи, а тому суд першої інстанції застосував положення ч. 1 ст.146 ЦПК України, та визнав обставини на підтвердження яких була призначена експертиза доведеними.

Матеріали справи містять клопотання відповідача ОСОБА_7 на аркуші справи 127 про перенесення дати проведення експертизи на іншу дату в звязку з тим, що велосипед сина відповідача ОСОБА_7 продано і необхідно знайти аналогічний. Клопотання залишено без розгляду та у проведенні експертизи відмовлено.

Аналізуючи в сукупності надані позивачем докази, колегія суддів апеляційного суду Чернігівської області приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять достатніх та належних доказів, які б вказували на характер, локалізацію пошкоджень, заподіяння їх саме дитиною відповідачів 12 серпня 2014 року та викликає сумніви про можливість заподіяння таких ушкождень велосипедом під керуванням трирічної дитини за обставин на які вказує позивач, та підтверджували б вартість заподіяної шкоди, а тому в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено , то судові витрати підлягають розподілу з урахуванням вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8, ОСОБА_7 задовольнити .

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2016 року скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7, ОСОБА_8 у відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 267 (двісті шістдесят сім) гривень 96 копійок.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: