Справа № 522/3274/16-ц
Провадження № 2/522/4049/16
06 вересня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії,
Позивач 23.02.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси надміру виплаченої суми пенсії у загальному розмірі 62 958. 31 гривень.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси з 07.08.2009 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне старування». На виконання постанови правління ПФУ від 17.12.2015 року «Про результати аналізу використання даних в інформаційно-телекомунікаційній системі Пенсійного фонду України» та наказу ГУ ПФУ в Одеській області від 31.08.2015 року №98 «Про проведення перевірки за результатами співставлення даних в автоматизованих системах» управлінням була проведена перевірки даних про заробітку плату, використаних для призначення (перерахунку) пенсій з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, в результаті якої встановлено пенсійну справу, по якій в реєстр були внесені недостовірні дані про заробітку плату, що призвело до переплати пенсії по пенсійні справі гр.. ОСОБА_1.
У реєстр внесені недостовірні дані за період з 01.07.2000р. по 31.03.2009р. по підприємству «Будівельні управління №2 ВАТ «Одестрансбуд». Відомості на застраховану особу надані УПФУ в Суворовському районі м. Одеси. Розпорядженням від 22.12.2015 року пенсійна справа №824586 гр. ОСОБА_1 приведена у відповідність. Сума переплати за період з 07.08.2009р. по 31.12.2015 р. склала 662 958, 31 грн..
Представник позивача ОСОБА_2 (довіреність від 06.09.2016 року) у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, за якою просила справу розглядати за її відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про дату та час розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси з 07.08.2009 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне старування».
На виконання постанови правління ПФУ від 17.12.2015 року «Про результати аналізу використання даних в інформаційно-телекомунікаційній системі Пенсійного фонду України» та наказу ГУ ПФУ в Одеській області від 31.08.2015 року №98 «Про проведення перевірки за результатами співставлення даних в автоматизованих системах» управлінням була проведена перевірки даних про заробітку плату, використаних для призначення (перерахунку) пенсій з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, в результаті якої встановлено пенсійну справу, по якій в реєстр були внесені недостовірні дані про заробітку плату, що призвело до переплати пенсії по пенсійні справі гр.. ОСОБА_1.
У реєстр внесені недостовірні дані за період з 01.07.2000р. по 31.03.2009р. по підприємству «Будівельні управління №2 ВАТ «Одестрансбуд». Відомості на застраховану особу надані УПФУ в Суворовському районі м. Одеси. Розпорядженням від 22.12.2015 року пенсійна справа №824586 гр. ОСОБА_1 приведена у відповідність.
Сума переплати за період з 07.08.2009р. по 31.12.2015 р. склала 662 958, 31 грн..
Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Згідно п.3 «Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4 передбачено, що повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно дост.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї, тощо.
Частиною 1 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонеру внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо) стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Згідно норми статті 101 коментованого Закону „Про пенсійне забезпечення органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.
Таким чином, положеннями частини 2 статті 101 і частини 2 статті 102 Закону України „Про пенсійне забезпечення зайво виплачені суми коштів трактуються як заподіяна шкода, відшкодування якої здійснюється із підприємств та організацій у зв'язку із видачею недостовірних документів, або з пенсіонерів у зв'язку із їхніми зловживаннями чи невиконання обов'язку, визначеного у частині 1 статті 102 коментованого Закону.
Приписи статей 101-103 Закону України „Про пенсійне забезпечення і статті 50 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не суперечать між собою, а їх системний аналіз вказує на те, що при вирішенні питання відповідальності суб'єкта у правовідносинах з відшкодування надмірно виплачених пенсій, з'ясуванню підлягають обставини, в наслідок яких виникли підстави для переплати і чиї дії, бездіяльність чи інші події (факти) стали приводом і підставою для такої необґрунтованої виплати пенсії.
За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),зобов'язано повернути потерпілому це майно.
Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.
Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Положення ст. 1215 ЦК України мають застосовуватися з урахуванням положень ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою.
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по - друге, у разі недобросовісності з боку набувача (а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації).
При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова ВСУ від 02 липня 2014 року № 6-91цс14).
Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Судом встановлено, що відповідачу дійсно було виплачено за період з 07.08.2009р. по 31.12.2015 р. кошти у розмірі 662 958, 31 грн..
При цьому, позивачем не було надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що надмірна сплата пенсії відбулась внаслідок зловживань з боку відповідача.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 3, 10, 57, 60, 88, ч.4 ст.169, 197, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст..ст.16, 1166, 1212, 1215 ЦК України, суд,
У задоволенні позову Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.
Суддя: Домусчі Л.В.