Справа № 524/8446/15-ц
25.01.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
Головуючого судді Кривич Ж.О.,
з участю секретаря Кулинич М.М.,
В обґрунтування позову зазначає, що 9 березня 2013 року приблизно о 12 год. 40 хв. на території Світловодського району Кіровоградської області на залізничному переїзді «20 кілометр» мала місце дорожньо-транспортна пригода, а саме: зіткнення автобусу «Mersedes Benz 310 D» з реєстраційним номером ВІ 4305 АА під керуванням відповідача ОСОБА_2 та диспетчерського тепловозу ЧМЕЗ-3188, в результаті якої (ДТП) пасажири вказаного вище автобуса ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, отримали тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення, від яких загинули на місці пригоди.
Вироком від 24.01.2014 року Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області по справі за № 401/2230/13-к відповідача ОСОБА_2 визнано винним по вказаному вище епізоду та призначено покарання за ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком 8 років із позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 27 травня 2014 року вказаний вище вирок районного суду щодо ОСОБА_2 в частині кримінально-правової кваліфікації та міри призначеного покарання залишено без змін.

В подальшому, беручи до уваги ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 на момент ДТП перебував у трудових відносинах із ТОВ «АТП-15307» (працював водієм автотранспортних засобів 3-го класу згідно наказу за № 145/к від 05.10.2012 року «По особовому складу»), вироком суду визнаний винним у скоєнні ДТП, а автобус в момент ДТП знаходився у користуванні ТОВ «АТП-15307» на підставі договору позички, Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області рішенням від 6 жовтня 2014 року по справі за № 401/2461/14-ц стягнув із ТОВ «АТП-15307» на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (діти загиблої у ДТП ОСОБА_4), а також на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (діти загиблої у ДТП гр.. ОСОБА_3) по 30 000 грн. на кожного з позивачів у відшкодування моральної коди, завданої позивачам загибеллю у ДТП їхніх матерів. Тобто усього із ТОВ «АТП-15307» стягнуто у відшкодування моральної шкоди 150 000 грн.

Вказане рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 6 жовтня 2014 року набрало законної сили, на його виконання позивач ТОВ «АТП-15307» 6 жовтня 2014 року сплатив ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди по 30 000 грн. кожному, тобто усього 150 000 грн., за видатковими ордерами від 06.10.2014 року за № № 288 292 відповідно.

Після відшкодування присудженої шкоди позивач звернувся до відповідача ОСОБА_2 з листом від 17.04.2015 року, в якому повідомив про здійснення відшкодування з наданням підтверджуючих документів та просив фактичного завдавача шкоди провести з підприємством відповідні розрахунки. Однак, ОСОБА_2, отримавши вказаний лист, розрахунки із ТОВ «АТП-15307» не провів, на вказане звернення взагалі не відреагував.

В правове обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на положення ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, абзац 5 п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Крім того, позивач реалізував право збільшити розмір позовних вимог, звернувшись до суду із відповідною письмовою заявою. Вказану заяву мотивував тим, що, нараховуючи та виплачуючи гр.. ОСОБА_8, гр.. ОСОБА_6, гр.. ОСОБА_9, гр. ОСОБА_7 та гр.. ОСОБА_5 грошові кошти як присуджене судом відшкодування моральної шкоди, згідно норм Податкового кодексу України як податковий агент у спірних правовідносинах позивач на суму вказаного відшкодування нарахував та сплатив до бюджету податок на доходи фізичних осіб у розмірі 24 282 грн. згідно платіжного доручення за № 1285 від 29.10.2014 року.

Остаточно позивач просив суд стягнути із відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 174 282 грн.. та 2 614 грн. 23 коп. сплаченого судового збору.

Представник позивача ОСОБА_10 надав суду заяву, згідно якої підтримує в повному обсязі заявлені позовні вимоги, просить суд справу слухати за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст. ст. 224, 225 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 9 березня 2013 року приблизно о 12 год. 40 хв. на території Світловодського району Кіровоградської області на залізничному переїзді «20 кілометр», розташованого в районі 8-го пікету 19-го кілометру перегону станція Недогарки станція Світловодськ Південної залізниці, район 1-го кілометру автошляху Т-17-03 Світловодськ Недогарки, мала місце дорожньо-транспортна пригода, а саме: зіткнення автобусу «Mersedes Benz 310 D» з реєстраційним номером ВІ 4305 АА під керуванням відповідача ОСОБА_2 та диспетчерського тепловозу ЧМЕЗ-3188.

В результаті зазначеної вище ДТП пасажири вказаного вище автобуса ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, отримали тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечними для життя в момент їх спричинення, від яких загинули на місці пригоди.

На момент зазначеної ДТП відповідач ОСОБА_2 знаходився у трудових відносинах із позивачем ТОВ «АТП-15307». На підставі заяви відповідача ОСОБА_2 останнього згідно наказу за № 145/к від 05.10.2012 року «По особовому складу» за підписом директора ТОВ «АТП-15307» прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів 3-го класу.

Наказом директора ТОВ «АТП-15307» від 27.12.2012 року за № 8 «Про закріплення водіїв ТОВ «АТП-15307» за маршрутами на І квартал 2013 року» водія ОСОБА_2, тобто відповідача, закріплено на І квартал 2013 року за маршрутом «Кременчук-Світловодськ», автобус Мерседес із реєстраційним номером ВІ 4305 АА, гаражний номер 262. На момент зазначеної ДТП водій ОСОБА_2 здійснював перевезення пасажирів по маршруту «Кременчук-Світловодськ» із міста Світловодська, керуючи автобусом Mersedes Benz 310 D з реєстраційним номером ВІ 4305 АА згідно дорожнього листа позивача ТОВ «АТП-15307» від 9 березня 2013 року.

Вироком від 24.01.2014 року Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області по справі за № 401/2230/13-к відповідача ОСОБА_2 визнано винним по вказаному вище епізоду та призначено покарання за ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком 8 років із позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 9 березня 2013 року, тобто з моменту його затримання.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 27 травня 2014 року вказаний вище вирок районного суду щодо ОСОБА_2 в частині кримінально-правової кваліфікації та міри призначеного покарання залишено без змін, тобто вирок районного суду набрав законної сили.

При розгляді вказаного кримінального провадження судами встановлено, що дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. п. 1.5, 2.3 «б» і «д», 10.1, 20.2, 20.3, 20.5 «в» і «г» Правил дорожнього руху.

В подальшому, беручи до уваги вказаний вище вирок щодо ОСОБА_2, Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області рішенням від 6 жовтня 2014 року по справі за № 401/2461/14-ц стягнув із ТОВ «АТП-15307» на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (діти загиблої у ДТП ОСОБА_4), а також на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (діти загиблої у ДТП гр.. ОСОБА_3) по 30 000 грн. на кожного з позивачів у відшкодування моральної коди, завданої позивачам загибеллю у ДТП їхніх матерів. Тобто усього із ТОВ «АТП-15307» стягнуто у відшкодування моральної шкоди 150 000 грн.

Вказане вище рішення районного суду мотивовано тим, що водій ОСОБА_2 на момент ДТП перебував у трудових відносинах із ТОВ «АТП-15307», вироком суду визнаний винним у скоєнні ДТП, а автобус знаходився у користуванні ТОВ «АТП-15307».

Зазначене рішення районного суду набрало законної сили. У розгляді вказаної цивільної справи ОСОБА_2 брав участь, маючи процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

На виконання вказаного вище рішення районного суду ТОВ «АТП-15307» 6 жовтня 2014 року сплатило ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди по 30 000 грн. кожному, тобто усього 150 000 грн., за видатковими ордерами від 06.10.2014 року за № № 288 292 відповідно. Сплата ТОВ «АТП-15307» вказаних сум на користь зазначених осіб підтверджується також їх письмовою заявою від 6 жовтня 2014 року до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області, в якій вони просять не видавати виконавчі листи.

Згідно положень Податкового кодексу України ТОВ «АТП-15307» як податковий агент у правовідносинах із гр.. ОСОБА_8, гр.. ОСОБА_6, гр.. ОСОБА_9, гр. ОСОБА_7 та гр.. ОСОБА_5 по сплаті відшкодування моральної шкоди у сумі 30 000 грн. кожному (усього 150 000 грн.) згідно рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 6 жовтня 2014 року по справі за № 401/2461/14-ц у звязку з виплатою вказаного відшкодування нарахувало та сплатило до бюджету податок на доходи фізичних осіб у розмірі 24 282 грн., що підтверджується платіжним дорученням за № 1285 від 29.10.2014 року.

Як передбачено ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З положень п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України слідує, що завдання шкоди діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, є випадком повної матеріальної відповідальності працівника.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці 5 п. 6 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказав, що фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обовязків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника фактичного завдавача шкоди у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, після відшкодування присудженої судом шкоди ТОВ «АТП-15307» звернулось до відповідача ОСОБА_2 з листом від 17.04.2015 року, в якому повідомило про здійснення відшкодування з наданням підтверджуючих документів та просило фактичного завдавача шкоди провести з підприємством відповідні розрахунки. Вказаний лист позивача отримано 23 квітня 2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, відповідач ОСОБА_2 розрахунки із ТОВ «АТП-15307» не провів, на вказаний вище лист взагалі не відреагував. Тобто, відповідач ОСОБА_2 порушив права позивача, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

При зверненні до суду із позовною заявою та із заявою про збільшення розміру позовних вимог позивач сплатив судовий збір у загальному розмірі 2 614 грн. 23 коп., який підлягає присудженню на його користь із відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 10, 11, 56-60, 66, 88, 209, 212-215, 223, 224, 292, 294 ЦПК України, ч. 1 ст. 1191 ЦК України,п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АТП-15307» до ОСОБА_2 про стягнення суми виплаченого відшкодування - задовольнити.

Стягнути з гр. ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, останнє зареєстроване місце проживання до взяття під варту 39600, АДРЕСА_1, відбуває призначене судом кримінальне покарання в Крюківській виправній колонії № 29 за адресою вул. Миру, 4, с. Божківське, Полтавський р-н, Полтавська обл.., 38734 ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АТП-15307» (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вул.. Київська, 65/2, ідентифікаційний код 35939400) грошові кошти у сумі 150 000 (сто пятдесят тисяч) грн.. як суму виплаченого третім особам відшкодування та 24 282 грн. як суму сплаченого до бюджету податку на доходи фізичних осіб із суми такого відшкодування, а всього 174 282 грн.

Стягнути з гр. ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, останнє зареєстроване місце проживання до взяття під варту 39600, АДРЕСА_1, відбуває призначене судом кримінальне покарання в Крюківській виправній колонії № 29 за адресою вул. Миру, 4, с. Божківське, Полтавський р-н, Полтавська обл.., 38734 ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АТП-15307» (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вул.. Київська, 65/2, ідентифікаційний код 35939400) суму сплаченого судового збору у розмірі 2 614 грн. 23 коп.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка подається до такого суду протягом десяти днів з дня отримання відповідачем копії заочного рішення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення судом заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Апеляційного суду Полтавської області в загальному порядку, встановленому ЦПК УКраїни. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Ж.О.Кривич