Справа № 755/3457/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: зняти арешт з майна, що належить їй, а саме з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, накладений постановою про арешт майна боржника на його відчуження від 20 травня 2015 року, винесеної головним державним виконавцем відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Телявським А.М. в межах виконавчого провадження № 46523055.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власницею 1/3 квартири АДРЕСА_1. В січні 2016 року під час підготовки документів для оформлення договору дарування, належної їй частини вказаної квартири, їй стало відомо, що постановою головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Телявського А.М. від 20 травня 2015 року на все належне їй майно накладено арешт. При зверненні до відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було встановлено, що постанова про арешт була винесена в межах виконавчого провадження № 46523055 про стягнення з неї коштів в розмірі 3 725 гривень 00 копійок на користь ОСОБА_3 Про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно їй нічого відомо не було. Також було з'ясовано, що 25 червня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Телявським А.М. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку з чим державний виконавець позбавлений можливості зняти арешт з майна. Нею в добровільному порядку виконано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2009 року шляхом перерахування ОСОБА_3 коштів в розмірі 3 725 гривень 00 копійок поштовим переказом.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Уповноважений представник відповідача Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини не явки не повідомив.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача, представника відповідача Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві та третьої особи.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на праві приватної власності належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Відділі державної виконавчої служб Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження ВП № 46523055 по виконанню виконавчого листа № 2-2861/1-09, виданого 17 червня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 3725,00 гривень.

В межах вказаного виконавчого провадження 20 травня 2015 року головним державним виконавцем Телявським А.М. державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, за якою було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_5 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_5 лише в межах суми боргу (а.с.11).

16 травня 2015 року позивачем було зареєстровано шлюб з ОСОБА_6 та змінено дошлюбне прізвище ОСОБА_1 на - ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5).

25 червня 2015 року Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до якої виконавчий лист № 2-2861/1-09, виданий 17 червня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва було повернуто стягувачу, оскільки звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване житло не здійснюється (а.с.21).

В подальшому, 18 лютого 2016 року позивачем на рахунок ОСОБА_3 було здійснено перерахування грошових коштів в рахунок погашення заборгованості у розмірі 3 775,17 гривень, що підтверджується квитанцією, долученою до матеріалів справи (а.с. 4).

Таким чином, позивачем було виконано рішення суду в частині сплати заборгованості на користь стягувача ОСОБА_3, при цьому виконавчий лист по виконанню рішення суду було повернуто стягувачу.

Згідно з ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи фактичне виконання рішення суду в частині стягнення з позивача заборгованості, а також враховуючи, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції відповідний виконавчий документ не перебуває, виконавчий лист було повернуто стягувачу, позовні вимоги в частині зняття арешту з 1/3 частини квартир АДРЕСА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 321, 328, 391 Цивільного кодексу України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3-4, 10-11, 57-60, 197, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 травня 2015 року, винесеної головним державним виконавцем відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Телявським А.М. в межах виконавчого провадження № 46523055.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: