АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2173/16 Справа № 202/8503/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-головуючого: ОСОБА_2

Суддів колегії: ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, до ОСОБА_5, ОСОБА_8, треті особи: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Управління-служба у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про вселення та визнання права на користування жилим приміщенням, -

встановила:

ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2015 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2015 року заява ОСОБА_6, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, задоволено частково. Заборонено Управлінню житлового господарства Дніпропетровської міської ради вчинять будь-які дії стосовно приватизації квартири, яка знаходиться за адресою: м. Дніпроптровськ, пр.. Миру, 12/11.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала - скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_6, в інтересах ОСОБА_7 звернулась з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_8, треті особи: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Управління-служба у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про вселення та визнання права на користування жилим приміщенням.

В забезпечення позову, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просила заборонити Управлінню житлового господарства Дніпропетровської міської ради вчинять будь-які дії стосовно приватизації квартири, яка знаходиться за адресою: м. Дніпроптровськ, пр.. Миру, 12/11.

Частково задовольняючи заяву, суд першої інстанції прийшов до висновку, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

З таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Відповідно до розяснень в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", вживаючи заходи забезпечення позову, необхідно враховувати роз'яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен враховувати, що ця обставина може спричинити шкоду відповідачеві та іншим особам. У зв'язку з цим суд чи суддя повинні роз'яснити позивачеві, який просить забезпечити позов, наслідки можливого завдання відповідачеві збитків і за наявності для цього відповідних підстав вимагати застави.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п.4 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Прийнявши заяву ОСОБА_6, в інтересах ОСОБА_7, про забезпечення позову, суд не звернув уваги на те, що ця заява не відповідає вимогам ч. 2 ст. 151 ЦПК України щодо змісту заяви про забезпечення позову. В заяві про вжиття заходів заборони вчинити певні дії щодо вищезазначеної квартири, заявник не обґрунтувала та не довела необхідність застосування такого заходу. Позивач не зазначила і не надала докази, які б свідчили про неможливість виконати рішення, в разі задоволення позову та з яких причин.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів тощо.

Між тим, суд першої інстанції не врахував наведені недоліки заяви, які перешкоджають вирішенню питання про застосування заходів забезпечення позову, і не вирішив питання про повернення заяви позивачу на підставі ч. 8 ст. 153 ЦПК України.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу районного суду скасувати і передати питання про забезпечення позову на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року скасувати і передати питання про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: