Справа № 639/3118/16-ц
25 cерпня 2016 р. Жовтневий районний суд міста Харкова
в складі: головуючого судді - Єрмоленко В.Б.
при секретарі - Слюсаревій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом:
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,-
Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що влітку 2014 р. , за проханням сусіда-відповідача, надала згоду на реєстрацію його місця проживання у належному ОСОБА_1 будинку, тому як йому необхідно було працевлаштуватися. Відповідач ніколи в будинок не поселявся, ніяких витрат не здійснював. Після паспортної реєстрації 24.07.2014 р. ОСОБА_2 залишився проживати у дружини в буд. АДРЕСА_1, проте до січня 2015 р. у встановленому порядку будинок не був зареєстрований, декілька разів перебудовувався, а в подальшому ОСОБА_2 відмовився знятися з реєстрації із будинку ОСОБА_1
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заперечень не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, приходить до наступного.
Власником 29/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 16.08.2002 р., виданого державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори. У листопаді 2005 р. ОСОБА_1 зареєструвалася у будинку.
Відповідно до наданої будинкової книги, ОСОБА_2, зі згоди власника, був зареєстрований 24.07.2014 р.
Згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Як випливає з пояснень позивача, відповідач в будинок не вселявся та житловим приміщенням не користувався, свої особисті речі не завозив, комунальні послуги не сплачував, в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімається, що порушує права власника - ОСОБА_1 у володінні, користуванні й розпорядженні належним їй нерухомим майном.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 підтвердила, що ОСОБА_2 позичав у ОСОБА_1 гроші, але не повертав через неможливість працевлаштуватися без реєстрації, тому попросив позивачку надати згоду на реєстрацію у будинку до осені 2014 р. Ніколи у позивачки він не проживав та продовжує тривалий час проживати у дружини в сусідньому буд. АДРЕСА_1.
Факт не проживання відповідача зафіксовано в акті, складеному за участю свідків, дільницею 6 приватного сектору Жовтневого району м.Харкова.
З довідки Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська лікарня № 3» вбачається, що ОСОБА_6 19.01.2016 р. проводилося обстеження, де пацієнт вказав адресу проживання АДРЕСА_1. Виклик додому дільничного терапевта 18.07.2016 р. здійснено за адресою АДРЕСА_1. За цією адресою оформлена і медична карта амбулаторного хворого.
Статтею 163 Житлового кодексу Украйни передбачено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.
Судом встановлено, що з моменту реєстрації в буд. АДРЕСА_1 відповідач ніколи не проживав, витрат по оплаті не несе. Підстав для продовження строку відсутності, за яких житлове приміщення зберігається на більш тривалий строк, суду не надано. Ніяких поважних причин своєї відсутності в спірному будинку на території домоволодіння відповідач не має.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими ,що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що ці особи не проживають в ньому без поважних причин понад шести місяців.
Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для усунення перешкоди в користуванні позивачем ОСОБА_1 будинком, який належить їй на праві приватної власності, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням зі зняттям його з реєстраційного обліку.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст. 150, 168, 71,72 Житлового Кодексу України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні- в той же строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення , заочне рішення може бути оскаржене відповідно в апеляційному порядку.

СУДДЯ -