№ 336/4187/16-ц
пр. № 2/336/2300/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Суркова В.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Ухвалою від 18.07.2016 року провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду.

Після відкриття провадження у справі ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_2 В обґрунтування заяви посилається на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, застосування даного виду забезпечення позову не порушує права сторін, а лише тимчасово обмежує право розпорядження цим майном для забезпечення завдань цивільного судочинства та є абсолютно спів мірними із заявленими позовними вимогами. Вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи зі змісту ст.ст. 152-154 ЦПК України під забезпеченням позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення, у звязку з чим скасування цих заходів судом може мати місце у разі виконання судового рішення або відмови у задоволення вимог позивача, види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. № 9 Про практику застосування судами Цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановлено реальної безпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України.

Крім іншого, заявлені позивачем вимоги майнового характеру не є співмірними чи відповідними виду забезпечення позову у порівнянні з вартістю спірної квартири. Обгрунтування заяви мотивується лише на припущеннями щодо можливого вчинення у майбутньому дій боржника з відчудження чи приховування належного їй майна.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в контексті вимог викладених в ст.ст. 151-153 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.151 153, 208, 293 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя В.П. Суркова