П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2016 року м. Київ

Судова палата у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого Сімоненко В.М.,
суддів:Гуменюка В.І., Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,
Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,Яреми А.Г.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_8 до відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Територіальна державна інспекція з питань праці у Рівненській області, Сарненська районна рада Рівненської області, про скасування наказу про звільнення з роботи у зв'язку із закінченням строку дії контракту, поновлення на роботі, визнання незаконним укладення контракту, визнання таким, що перебуває у трудових відносинах на підставі безстрокового трудового договору, поновлення умов праці, що діяли до укладення контракту, за заявою ОСОБА_8 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_8 звернувся до суду із зазначеним позовом і просив скасувати наказ від 13 листопада 2014 року № 191-к про звільнення його з посади директора Кричильської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів у зв'язку із закінченням строку дії контракту, поновити його на посаді директора Кричильської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, визнати незаконним укладення контракту від 13 листопада 2013 року про призначення на посаду директором Кричильської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, визнати таким, що перебуває у трудових відносинах на підставі безстрокового трудового договору, та поновити умови праці, що діяли до укладення контракту від 13 листопада 2013 року, посилаючись на незаконне звільнення.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 3 лютого 2015 року позов ОСОБА_8 задоволено частково. Скасовано наказ відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області від 13 листопада 2014 року № 191-к про звільнення ОСОБА_8 з посади директора Кричильської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Поновлено ОСОБА_8 на посаді директора Кричильської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Визнано незаконним укладення з ОСОБА_8 строкового контракту від 13 листопада 2013 року про призначення його на посаду директора Кричильської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. У решті позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 23 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_8 у задоволені позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2015 року ОСОБА_8 відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 23 березня 2015 року.

У поданій заяві ОСОБА_8 порушує питання про скасування ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2015 року і рішення Апеляційного суду Рівненської області від 23 березня 2015 року та залишення в силі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 3 лютого 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частин другої-четвертої статті 20 Закону України «Про освіту», частин першої, другої статті 26 Закону України «Про загальну середню освіту», статті 9, частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), пункту 93 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 778 (далі - Положення № 778) та частин першої, четвертої статті 65 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_8 наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в заяві доводи, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що заява про перегляд оскаржуваних судових рішень не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до змісту статті 3604 ЦПК України Верховний Суд України скасовує судове рішення у справі, яка переглядається з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, якщо установить, що воно є незаконним.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що рішенням Сарненської районної ради від 14 березня 2013 року № 569 із власності територіальної громади Кричильської сільської ради у власність територіальних громад Сарненського району прийнято Кричильську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів з майновим комплексом, яка перебуває на балансі Сарненського відділу освіти.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» районна рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та ніші акти у формі рішень.

Згідно з Положенням про порядок призначення та звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів та організацій спільної власності територіальних громад району, затвердженим рішенням Сарненської районної ради від 13 вересня 2013 року за № 686, яке є чинним та відповідно до частини першої статті 144 Конституції України підлягає обов'язковому виконанню, керівники загальноосвітніх навчальних закладів призначаються та звільняються Сарненським відділом освіти за погодженням із Сарненською районною державною адміністрацією (далі - Сарненська РДА) і Сарненською районною радою на контрактній основі відповідно до чинного законодавства.

Наказом Сарненського відділу освіти № 147-к було повідомлено ОСОБА_8 про зміну істотних умов праці з 13 листопада 2013 року, що полягало в пропозиції укладення контракту або в можливості звільнення відповідно до пункту 6 статті 36 КЗпП України.

13 вересня 2013 року рішенням Сарненської районної ради № 627 на підставі звернення начальника Сарненського відділу освіти до голови Сарненської РДА було погоджено укладення контракту з ОСОБА_8 на посаду директора Кричильської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів строком на один рік, про що 13 листопада 2013 року Сарненський відділ освіти видав наказ № 183-к про визначення нових істотних умов праці керівників навчальних закладів і про укладення з ОСОБА_8 контракту.

Пунктом 26 контракту, укладеного 13 листопада 2013 року між відділом освіти Сарненської РДА та ОСОБА_8, встановлено, що за 2 останніх місяці до закінчення строку дії контракту за бажанням керівник може подати начальнику відділу освіти Сарненської РДА письмову заяву щодо продовження строку дії контракту. За умови погодження цього питання відділом освіти Сарненської РДА відповідна пропозиція вноситься на погодження районної державної адміністрації та районної ради. У разі відхилення відповідної пропозиції відділом освіти Сарненської РДА, районною державною адміністрацією та/або районною радою на голосування ставиться пропозиція про погодження звільнення керівника у зв'язку із закінченням строку трудового договору.

Умовами контракту, а саме пунктом 27 визначено, що цей контракт укладено строком на 1 (один) рік до 13 листопада 2014 року.

Рішенням Сарненської районної ради від 12 листопада 2014 року № 963 погоджено звільнення позивача з посади директора Кричильської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня з 13 листопада 2014 року у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору. Рішення органу місцевого самоврядування як власника комунального навчального закладу про звільнення ОСОБА_8 з посади директора є остаточним.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з безпідставності та недоведеності позовних вимог та відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки звільнення

Суд касаційної інстанції погодився з такими висновками суду апеляційної інстанції, вказавши на правильне застосування судом норм матеріального права.

Разом з тим, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року, на яку як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права посилається у своїй заяві ОСОБА_8, касаційний суд зазначив про те, що оскільки між позивачем та відповідачем укладено письмовий трудовий договір, то його розірвання також повинне бути викладене в письмовій формі. При цьому робота на посаді директора школи за своїх характером може бути встановлена на невизначений строк. Укладення строкового контракту з позивачем суттєво порушило його правове становище.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції вказаних норм матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України виходить з такого.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 20 Закону України «Про освіту» навчальний заклад очолює його керівник (завідуючий, директор, ректор, президент тощо). Керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю, призначаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти, відповідними обласними, міськими, районними органами управління освітою за попереднім погодженням з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

За змістом частини першої статті 26 Закону України «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_104/ed_2011_02_03/pravo1/KD0001.html?pravo=1> контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з положеннями пункту 6 статті 36 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_187/ed_2015_05_21/pravo1/KD0001.html?pravo=1> підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці. Пунктом 8 цієї ж статті визначено, що підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Разом з тим відповідно до Положення № 778 загальноосвітній навчальний заклад у своїй діяльності керується Конституцією України, законами

України «Про освіту», «Про загальну середню освіту», іншими законодавчими актами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України,

Кабінету Міністрів України, наказами МОН, інших центральних

органів виконавчої влади, рішеннями місцевих органів виконавчої

влади та органів місцевого самоврядування, цим Положенням та

Статутом такого закладу.

Заклад може бути заснований на державній, комунальній чи

приватній формі власності. Заклад є юридичною особою, має рахунки в установах банків, самостійний баланс, штамп, печатку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 55 ГК України господарські організації - це юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України <http://zakon5.rada.gov.ua/laws/show/435-15>, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Пунктом 93 Положення № 778 передбачено, що керівник державного та комунального закладу і його заступники призначаються на посаду та звільняються з посади відповідним органом управління освітою згідно із законодавством.

Разом з тим, нормами частин першої, четвертої статті 65 ГК України передбачено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна й участі в управлінні трудового колективу.

У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

З аналізу вказаних норм вбачається, що на загальноосвітні навчальні заклади поширюються права та обов'язки юридичних осіб, а керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю, призначаються органом виконавчої влади, відповідними органами управління освітою за попереднім погодженням з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Таким чином, у справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, правильно встановивши обставини справи й правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення ОСОБА_8 проведене з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки відповідач як власник комунального навчального закладу має право на визначення форми та умов договору з керівником цього закладу, у тому числі шляхом укладення контракту.

Порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та з аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Отже, обставини, на які посилається заявник на обгрунтування своїх доводів, не підтвердилися.

Відповідно до статті 3605 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1761/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> Верховний Суд України відмовляє в задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердились.

З огляду на викладене підстав для скасування ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2015 року немає.

Керуючись статтями 355, 3603 , 3605 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1759/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_8 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2015 року відмовити.

Постанова Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Головуючий В.М. Сімоненко

Судді : В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін

А.Г. Ярема