Справа № 630/254/16-ц
Провадження № 2/630/206/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участі секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 84,80 кв.м, житловою площею 43,30 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала, що її бабусі, ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4. Після її смерті в 1976 році спадщину прийняв її син, ОСОБА_4, який є її батьком, оскільки прийняв спадщину в управління. Але за життя батько своє право власності не оформив. Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року спадщину у виді житлового будинку позивач прийняла, оскільки фактично вступила в управління будинком.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, але подала суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, але направила до суду заяву про визнання обставин за позовом і позовних вимог в повному обсязі і просила розглянути справу за її відсутності.

В судовому засіданні встановлене наступне.

Житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_3, згідно з архівними даними КП «Люботинське БТІ», належить на праві власності ОСОБА_3 в 1/3 частині на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Люботинської державної нотаріальної контори 16 вересня 1960 року за реєстр. № 3267; та в 2/3 частинах на підставі договору купівлі-продажу, державним нотаріусом Люботинської державної нотаріальної контори 08 жовтня 1960 року за реєстр. № 3267.

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого станом на 25 червня 2013 року, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4, розташований житловий будинок загальною площею 84,80 кв.м, житловою площею 43,30 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла, про що в Люботинській міській раді депутатів трудящих було складено актовий запис про смерть № 191 від 03 червня 1976 року, в якому також є відмітка про видане свідоцтво про смерть НОМЕР_1. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_4.

За повідомленням Харківського обласного державного нотаріального архіву ОСОБА_3 склала заповіт, який був посвідчений 02 березня 1962 року державним нотаріусом Люботинської державної нотаріальної контори. Згідно з текстом цього заповіту, ОСОБА_3 заповіла належний їй житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_3, в рівних частках своїм дітям: дочці ОСОБА_5, яка проживає АДРЕСА_1, синові ОСОБА_4, який мешкає по АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.ст. 524, 534 ЦК УРСР (редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як зазначено в повідомленні Харківського обласного державного нотаріального архіву, з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулися її діти ОСОБА_5 і ОСОБА_4 Але стосовно заяви ОСОБА_5 відсутні відомості про присвоєння їй номеру спадкової справи. Згідно з п. 138 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР, затвердженої Наказом МЮ УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, спадкова справа після померлого заводиться лише на підставі заяви спадкоємця про прийняття спадщини. Виходячи з вимог цієї Інструкції, суд приходить до висновку, що спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 прийняв лише її син, ОСОБА_4, який проживав окремо від спадкодавця.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер в м. Люботин, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4, виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 року Люботинською міською радою. Після його смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_4.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, діючого на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом, спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

За повідомленням Харківського обласного державного нотаріального архіву після смерті ОСОБА_4 в шестимісячний строк з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводились, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались.

Записами в будинковій книзі на житловий будинок АДРЕСА_4 підтверджується, що в ньому була зареєстрована з 1962 року і постійно проживала на час смерті ОСОБА_4 його донька, ОСОБА_1, яка є позивачем в даній справі. Та обставина, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, фактично вступивши в управління майном протягом шести, підтверджується записом в її паспорті про постійне проживання в будинку до теперішнього часу.

Родинні відносини позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем підтверджуються посвідкою про народження НОМЕР_3 від 12 червня 1945 року і свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 від 19 серпня 1961 року.

Таким чином, спадкоємцем, який прийняв після смерті ОСОБА_4 спадщину у виді житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, суд вважає його доньку ОСОБА_1, тому задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на житловий будинок в поряду спадкування за законом саме після батька. Підстав визнання за позивачем права власності на спадщину після смерті бабусі ОСОБА_3 суд не вбачає, оскільки такий порядок успадкування позивачем визначений через помилкове сприйняття процедури переходу прав на нерухоме майно, визначеної ЦК УРСР 1963 року, а також не врахування того, що її батько мешкав окремо від неї за іншою адресою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 529, 534, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 10, 11, 60, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 84,80 кв.м, житловою площею 43,30 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Люботинського міського суду Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. О. Малихін