У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення сум та відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 01 серпня 2007 року він був прийнятий на роботу на підставі трудового договору № 2031 до сектора фізичної безпеки департаменту безпеки спеціалістом 2 категорії. Наказом від 29 липня 2011 року № 577-к дію зазначеного трудового договору було продовжено безстроково. 22 липня 2014 року його було повідомлено про майбутнє звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням посади, яку він обіймав на той час, при цьому не було запропоновано будь-яких інших посад, хоча вакантні посади були. Вважав, що він мав переважне право на залишення на роботі, оскільки у нього на утриманні двоє неповнолітніх дітей та вагітна непрацююча дружина, він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС II категорії. Крім того, під час звільнення йому не було виплачено допомогу в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення від 22 вересня 2014 року № 2454-ос, поновити його на посаді спеціаліста 1 категорії Департаменту безпеки відділу комплексної оперативної безпеки сектора транспортно-технічного забезпечення приватного акціонерного товариства «Київстар», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 150 463 грн 60 коп., допомогу в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати - 62 118 грн та моральну шкоду - 100 тис. грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 - спеціаліста 1 категорії Департаменту безпеки відділу комплексної оперативної безпеки сектора транспортного технічного забезпечення ПрАТ «Київстар» - з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Визнано незаконним та скасовано наказ ПрАТ «Київстар» від 22 вересня 2014 року № 2454-ос про припинення трудового договору (контракту) і про звільнення спеціаліста 1 категорії Департаменту безпеки відділу комплексної оперативної безпеки сектора транспортно-технічного забезпечення ОСОБА_2 з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді спеціаліста 1 категорії Департаменту безпеки відділу комплексної оперативної безпеки сектора транспортно-технічного забезпечення ПрАТ «Київстар».

Стягнуто з ПрАТ «Київстар» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 99 370 грн 08 коп.

У решті позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року касаційну скаргу ПрАТ «Київстар» задоволено частково. Рішення апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2016 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Скасовуючи рішення апеляційного суду та направляючи справу на новий розгляд суд касаційної інстанції вказував на недоліки допущені судом при перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

При повторному перегляді в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції апеляційний суд погодився з висновками і мотивами ухваленого районним судом рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України проведено відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для його поновлення на роботі немає. Оскільки позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогул та стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду є похідними від указаних вимог, то відповідно в задоволенні їх слід також відмовити. Крім цього, оскільки в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено по суті заявлених вимог, тому відсутні підстави для застосування положень ст. 233 КЗпП України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення сум та відшкодування шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов