Справа № 444/2590/13 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/6145/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 25 серпня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся зі скаргою про визнання протиправними дій державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вчинених після встановлення відсутності майна, належного боржнику на території Жовківського району Львівської області та встановлення належності боржнику квартири по вул. Плуговій, 10/5 в м. Львові, щодо звернення державного виконавця з поданням до Жовківського районного суду Львівської області про визначення частки боржника у квартирі, визнання протиправною постанови державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 29.06.2016р. про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа Жовківського районного суду від 14.11.2013р. № 444/2590/13-ц.

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання протиправними дій державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вчинені після виявлення ним факту відсутності майна, яке належить йому на території Жовківського району Львівської області та після виявлення державним виконавцем квартири по вул. Плуговій, 10/5 в м. Львові, в тому числі дії державного виконавця по зверненню до Жовківського районного суду Львівської області з поданням про визначення частки у даній квартирі та визнання протиправною постанову державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 29.06.2016р., якою закінчено виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Жовківського районного суду від 14.11.2013р. № 444/2590/13-ц відмовлено.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали, не взяв до уваги те, що державний виконавець, встановивши належність боржнику на праві спільної сумісної власності подружжя частини квартири у м. Львові по вул. Плуговій, 10/5, незважаючи на те, що квартира не знаходиться на території Жовківського району Львівської області, в порушення вимог ч. 5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець не направив виконавчий документ за належністю, а звернувся до Жовківського районного суду Львівської області з поданням про визнання за боржником права власності на 1/2 частини квартири, чим порушив вимоги ст. 379 ЦПК України і норми ст. 114 ЦПК України, якою встановлено, що такі спори повинні розглядатися судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. З наведених підстав просить оскаржувану ухвалу суду скасувати.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частинами 1, 2 ст.14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів(посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів(посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч. ч.1, 2 ст. 82 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ст. 386 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Згідно зі ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій. Державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України. У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Тобто, положеннями цієї статті Закону України «Про виконавче провадження» передбачено дії, які повинен вчинити державний виконавець виявивши майно боржника на території, на яку не поширюється його компетенція і строки вчинення ним таких дій.

Вимоги скарги про визнання протиправними дій державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, після встановлення відсутності майна, належного боржнику на території Жовківського району Львівської області та встановлення належності боржнику квартири по вул. Плуговій, 10/5 в м. Львові, скаржник обґрунтовує недотриманням державним виконавцем положень ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець, виявивши належність йому на праві спільної сумісної власності нерухомого майна, а саме, квартири по вул. Плуговій, 10/5 в м. Львові, яка знаходиться на території Шевченківського району м. Львова, повинен був на наступний день направити виконавчий документ за належністю, чого ним у визначений законом строк не було зроблено.

З матеріалів справи, матеріалів виконавчого провадження, постанови державного виконавця Жовківського РВДВС ГУЮ у Львівській області Войтюка Є.С. про закінчення виконавчого провадження від 29.06.2016 року, вбачається, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена державним виконавцем лише 29.06.2016 року, після розгляду судом 10.03.2016 року подання державного виконавця про визнання ? частки квартири АДРЕСА_1, виконавчий лист Шевченківському ВДВС м. Львова було скеровано лише 30.06.2016 року, що підтверджує доводи заявника про те, що виконавчий документ у Шевченківський ВДВС м. Львова ГУЮ у Львівській області було скеровано з порушенням строків, передбачених ч. 5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів, з врахуванням положень ст. 114 ЦПК України, якою передбачено виключну підсудність спорів щодо нерухомого майна, не може не погодитись з доводами заявника про те, що державний виконавець Жовківського районного ВДВС ГУЮ у Львівській області звернувся з поданням про визначення частки ОСОБА_2 у квартирі по вул. Плуговій, 10/5 в м. Львові, що знаходиться на території Шевченківського району м. Львова, з порушенням правил підсудності таких спорів. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду подання Жовківським районним судом Львівської області 10.03.2016 року постановлено ухвалу, яка не оскаржувалася, а відтак набрала законної сили і є чинною.

Відповідно до роз»яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов»язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб»єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи у її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв»язу з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов до такого висновку.

Оскаржуючи дії державного виконавця та вважаючи їх протиправними, ОСОБА_2 посилається на те, що державний виконавець в порушення вимог п.5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», встановивши наявність у нього нерухомого майна на території Шевченківського району м. Львова, не направив матеріали виконавчого провадження за належністю до Шевченківського ВДВС м. Львова ГУЮ у Львівській області.

Разом з тим, враховуючи роз»яснення вищезазначеної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, відповідно до яких, встановивши обгрунтованість скарги суд повинен визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов»язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновити порушені права чи свободи, беручи до уваги те, що державним виконавцем Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 26.09.2016 року було винесено постанову, якою виконавчий лист з врахуванням положень ч.5 ст.20, п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» було направлено за належністю до Шевченівського ВДВС м.Львова ГУЮ у Львівській області, колегія суддів вважає, що державним виконавцем, дії якого оскаржуються, фактично усунуто допущені порушення, а відтак вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 , права та законні інтереси якого не є порушеними.

Винесення державним виконавцем Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, 29.06.2016 року, постанови про закінчення виконавчого провадження, скерування виконавчого документу за місцем знаходження майна боржника, а саме, у Шевченківський ВДВС м. Львова ГУЮ у Львівській області, ще до звернення заявника до суду з даною скаргою, свідчить про те, що зазначене заявником порушення п. 5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем усунуто.

При цьому, слід звернути увагу на суперечливість вимог заявника, який просить визнати протиправними дії державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вчинених після встановлення ним відсутності майна, належного боржнику на території Жовківського району Львівської області та встановлення належності боржнику квартири по вул. Плуговій, 10/5 в м. Львові, мотивуючи недотриманням державним виконавцем положень ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» щодо направлення виконавчого документу за місцем знаходження майна, і в той же час після скерування державним виконавцем виконавчого листа за місцем знаходження належного боржнику нерухомого майна до Шевченківського ВДВС м. Львова, заявник просить визнати протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження у зв»язку направленням виконавчого документу за місцем знаходження майна скаржника.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який встановивши, що державний виконавець ДВС Жовківського РУЮ ОСОБА_4, виносячи постанову про закінчення виконавчого провадження від 29.06.2016 р., діяв в межах наданих йому повноважень, передбачених ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» та у відповідності до положень п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання протиправною постанови державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 29.06.2016р., якою закінчено виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, виданого Жовківським районним судом Львівської області від 14.11.2013р. № 444/2590/13-ц у зв»язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, а саме, до Шевченківського ВДВС м. Львова ГУЮ у Львівській області, на території якого знаходиться нерухоме майно.

Оскільки винесення державним виконавцем Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області 29.06.2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження, відповідає положенням п.10. ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про відсутність порушень чинного законодавства, вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання такої постанови протиправною.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, така є законною, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 303, п.1 ч. 2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 25 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_3