АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6083/15-ц 22-ц/774/986/К/16
Справа № 212/6083/15-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/986/К/16 Дехта Р.В.
Категорія № 54 ( ІV ) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.,

секретар: Эвтодій К.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

її представника- ОСОБА_3,

представника відповідача Державного підприємства «Криворізька Теплоцентраль» - Ушакової Наталі Петрівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Криворізька Теплоцентраль» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Криворізька Теплоцентраль» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Криворізька Теплоцентраль» ( надалі - ДП «Криворізька теплоцентраль») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 16.05.2013 року вона пропрацювала в ДП «Криворізька теплоцентраль» на посаді комірника, робоче місце інваліда 3-ї групи. Наказом №191к від 30.06.2015р. її звільнено з посади за станом здоров'я, відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України.

Звільнення вважає незаконним, оскільки їй встановлена 2-а група інвалідності без заборони працювати. У довідці до акту огляду МСЕК, серія 12ААА № 063283 від 25.06.2015р. та в Індивідуальній програмі реабілітації інваліда №664 від 25.06.2015р. зазначено протипоказані позивачу за станом здоров'я умови праці. Однак відповідачем при звільненні не було їй запропоновано ніякої іншої роботи відповідно до висновку МСЕК про умови та характер праці. У порушення трудового законодавства звільнення відбулось без попередньої згоди профспілкового органу підприємства.

Після уточнення позовних вимог у вересні 2015 року позивач просить суд: поновити її на роботі, працевлаштувавши відповідно до медичних рекомендацій МСЕК про умови та характер праці; стягнути з ДП «Криворізька теплоцентраль» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.06.2015року по день поновлення на роботі; стягнути з ДП «Криворізька теплоцентраль» у відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 березня 2016 року, в якому усунуто описку ухвалою суду 22 березня 2016 року, позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 з 30 червня 2015 року на роботі у якості комірника служби електрогосподарства на ДП«Криворізька теплоцентраль». Стягнуто з ДП «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 33646,24 грн. без урахування обов'язкових утримань.Стягнуто з ДП «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_2 суму грошових коштів в розмірі 1000 гривень у відшкодування моральної шкоди.Стягнуто з ДП «Криворізька теплоцентраль» на користь держави судовий збір в сумі 1653,20 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 з 30 червня 2015 року на роботі у якості комірника служби електрогосподарства на ДП «Криворізька теплоцентраль» допущено до негайного виконання, на підставі статті 367 Цивільного процесуального кодексу України.

В апеляційній скарзі представник відповідача ДП «Криворізька теплоцентраль», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, невідповідність рішення суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, вважає, що суд при поновленні її на роботі на посаді комірника не врахував, що позивач має протипоказання за станом здоров'я для виконання обов'язків за цією посадою.

Крім того, при стягненні середнього заробітку судом не враховано, що позивач з 31 липня 2015 року отримувала виплати по безробіттю, які судом не враховано.

Також суд не взяв до уваги, що згоду на звільнення позивача було отримано у Профспілковому комітеті під час судового розгляду, що не може бути підставою для її поновлення.

Судом не враховано відсутність у відповідача на час звільнення ОСОБА_2 посади, яку за станом здоров'я може вона обіймати, у зв'язку із чим, запропонувати було нічого.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідність до ст. ст. 212, 213-215, 316 ЦПК України апеляційний суд досліджує обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджувалися.

За змістом ст. ст. 303, 315 ЦПК України апеляційний суд зобов'язаний надати відповіді на всі доводи апеляційної скарги. Недотримання вказаних вимог є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в частині мотивування судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів і переоцінку доказів.

Апеляційний суд і сам не позбавлений можливості встановити фактичні дані, які мають значення для вирішення спору, а також застосувати норму матеріального права, яка має бути застосована до спірних правовідносин.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному суді» №12 від 24жовтня 2008 року, суд апеляційної інстанції, у разі встановлення при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303ЦПК та провести перевірку справи в повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідно записів трудової книжки позивач ОСОБА_2 16 травня 2013 року прийнята на посаду комірника в службі електротехнічного господарства ДП «Криворізька теплоцентраль» на місце інваліда ( а.с.3 на звороті).

Наказом №191-к від 30 червня 2015 року ОСОБА_2 звільнено за станом здоров'я ст.40 п.2 КЗпП України, на підставі довідки МСЕК 12 ААА №063283 ( а.с. 4).

Згідно довідки до акту огляду медико - соціальною експертною комісією №59 від 25 червня 2015 року, серії 12 ААА №063283, ОСОБА_2 з 30 березня 2015 року встановлена ІІ група інвалідності загального захворювання. Їй протипоказана важка фізична праця, робота у несприятливих метеоумовах, умовах загазованості, запиленості, дії токсичних речовин, алергенів, без нічних змін ( а.с.5).

З довідки виданої ДП «Криворізька теплоцентраль» від 06 серпня 2015 року за №3-7/06 видно, що середньоденний заробіток позивача ОСОБА_2 складає 182,86 грн.( а.с. 85).

Відповідно до Протоколу №2 від 03 серпня 2015 року засідання профспілкового комітету ДП «Криворізька теплоцентраль» підтримало рішення адміністрації відносно обставин та порядку звільнення ОСОБА_2 з посади комірника електрогосподарства (а.с.33-34).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем при звільненні позивача ОСОБА_2 порушено порядок звільнення без попередньої згоди профспілкового комітету та пропозиції перевести на іншу роботу, тому поновив на попередній посаді комірника та стягнув середній заробіток за вимушений прогул та моральну шкоду.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06 листопада 1992 року при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 170 КЗпП України встановлено, що працівників, які потребують за станом здоров'я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку.

У разі виявленої невідповідності працівників займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню цієї роботи, звільнити їх можна, лише якщо вони відмовляються від переведення на іншу, легшу роботу, тоді як звільнення інших працівників з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 статті 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо їх перевести на іншу роботу, оскільки такої нема, чи в разі відмови працівників від такого переведення.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про можливість поновлення позивача ОСОБА_2 на попередньому місці роботи на посаді комірника, оскільки згідно карти умов праці комірника робота передбачає фізичне навантаження, робоче місце має в наявності три фактори ІІІ класу І ступеня шкідливості. За показниками фактора виробничого середовища та трудового процесу робоче місце слід вважати з шкідливими умовами праці ( а.с.87,88-89).

З п.4.1. розділу 4 робочої інструкції комірника служби електрогосподарства убачається, що комірник зобов'язаний, зокрема: зважувати , заміряти , складати , зберігати та видавати зі складу матеріальні цінності; переміщати матеріальні цінності до місць їх зберігання вручну з наступним їх розкладанням сортуванням, організовувати завантаження та розвантаження вантажів і розвантажування в середині складу вручну( а.с.91-94).

Згідно довідки до акту огляду медико - соціальною експертною комісією №59 від 25 червня 2015 року, позивачу ОСОБА_2 після встановлення 30 березня 2015 року ІІ групи інвалідності протипоказана важка фізична праця, робота у несприятливих метеоумовах, умовах загазованості, запиленості, дії токсичних речовин, алергенів, без нічних змін, без переохолоджень ( а.с.5,6,7,8).

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про можливість подальшої праці позивача на попередньому місці роботи, яке характеризується шкідливими умовами праці, важкою працею в умовах запиленості робочої зони фіброгенної дії 53,5 % за зміну, з фактичною температурою повітря робочої зони -14 градусів, оскільки протипоказаний позивачу за станом здоров'я та медичним висновком.

Що стосується висновку суду першої інстанції про порушення відповідачем процедури звільнення позивача у зв'язку із ненаданням пропозиції іншої вакантної посади, колегія суддів звертає увагу, що станом на час звільнення позивача на 30.06.2015 р. на підприємстві були наявні вакантні посади: двірника, слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж та інженера з охорони праці, що підтверджується довідкою ДП «Криворізька теплоцентраль», які за її станом здоров'я та умовами праці, а також за фаховим критерієм не могли бути запропоновані ( а.с.32,86).

Згідно інформаційної довідки освітнього рівня працівника виданої начальником відділу кадрів ДП «Криворізька теплоцентраль» ОСОБА_2 має повну вищу освіту: закінчила у 1992 році Запорізький медичний інститут за спеціальністю - фармація, кваліфікація - провізор ( а.с.90).

Посади, що були вакантні на час звільнення позивача, а саме двірник та слюсар з ремонту устаткування теплових мереж не підходять позивачу за характеристиками умов праці, оскільки пов'язані із запиленістю робочого місця та фізичним навантаженням.

А посада інженера з охорони праці до посадових обов'язків якого належить: здійснення контролю за додержанням у підрозділах підприємства законодавчих та інших нормативних акті з охорони праці, за наданням робітникам , встановлених пільг та компенсації за умови праці; вивчення умов праці та участь у розроблені заходів щодо запобігання нещасним випадкам на виробництві, за фаховим рівнем ( а.с.50).

Колегія суддів також вважає помилковим висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем порядку звільнення у зв'язку із не погодженням його із профспілковим комітетом, як підставу для поновлення на роботі позивача ОСОБА_2

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», якщо розірвання трудового договору проведено без участі профспілки, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду на звільнення працівника виборного органу первинної профспілкової організації та після отримання відповіді розглядає спір по суті.

На час розгляду справи в суді першої інстанції профспілковим комітетом ДП «Криворізька теплоцентраль» надано згоду на вивільнення ОСОБА_2, що підтверджується Протоколом № 5 засідання президіума ДП «Криворізька теплоцентраль» профспілкового комітету від 31 серпня 2015 року ( а.с.97-98).

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Як видно з матеріалів справи, Первинною профспілковою організацією двічі на адресу позивача надсилалось повідомлення про розгляд подання ДП «Криворізька теплоцентраль» про її звільнення та викликалась на засідання профспілкового комітету за допомогою експрес-доставки «Нова-пошта» ( а.с.99-109).

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що само по собі попереднє не узгодження із профспілковим комітетом звільнення працівника, яке в подальшому надало свою згоду, не може бути підставою для визнання звільнення незаконним.

Отже, у зв'язку із протипоказаннями за станом здоров'я позивачу ОСОБА_2, якій встановлена ІІ група інвалідності з 30 березня 2015 року, та протипоказана важка праця , робота в несприятливих умовах, умовах загазованості, запиленості, дії токсичних речовин, алергенів, без нічних змін та відсутність вільних посад на підприємстві на яких за станом здоров'я та фаховим рівнем може працювати позивач на час її звільнення та подальшим отриманням згоди на звільнення позивач у профспілковому органі, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення позивача на попередній роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу таким, що прийнятий із порушенням вимог законодавства.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалене без повного урахування матеріалів справи та із порушенням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню відповідно п.п. 1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ДП «Криворізька Теплоцентраль» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Керуючись ст. 303, 309, ст.ст. 314-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Криворізька Теплоцентраль» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до Державного підприємства «Криворізька Теплоцентраль» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Н.М. Грищенко

Судді: Л.А. Братіщева

Л.В. Митрофанова