Справа № 456/3813/15 Головуючий у 1 інстанції: Гулкевич О.В.
Провадження № 22-ц/783/2871/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію цього банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 20 783,87 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного 22 червня 2011 року договору №ВLаЖГА00045957 відповідач отримала кредит у розмірі 6 000 грн. з терміном його повернення - 22 червня 2014 року. Позивач виконав умови договору в повному обємі. Відповідач умов договору не виконує, внаслідок чого станом на 18 серпня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 20 783,87 грн. (2 860,75 грн. - по поверненню кредиту, 199,08 грн. - по сплаті відсотків, 1 643,96 грн. по сплаті комісії, 16 080,08 грн. - плата за пропуск платежів), яку позивач просить стягнути та задовольнити позов.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13 435,63 грн., з яких: 2 860,75 грн. - заборгованість по поверненню кредиту; 124,76 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 1 321,58 грн. - заборгованість по сплаті комісії; 9 128,54 грн. - плата за пропуск платежів. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно зясованих обставинах, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. У апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині стягнення плати за пропуск платежів в розмірі 9 128,54 грн. та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні цієї позовної вимоги. Зазначає, що визнає позов частково, а саме в частині боргу по тілу кредиту, відсотках і комісії.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.ст. 1054,1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредити і сплатити проценти, визначені у договорі.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530, 629 ЦК України зобовязання має виконуватись сторонами належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк його виконання. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановлено, що 22 червня 2011 року сторони уклали договір №ВLаЖГА00045957, за умовами якого позивачем надано відповідачу кредит у сумі 6 000 грн. Строк погашення кредиту - 22 червня 2014 року.

Згідно з п.2.5.2. договору відповідач зобовязалася не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п.6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом.

Відповідно до п.4.2 кредитного договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених п.3.3 загальної частини кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника (відповідача) додатково сплатити штраф у розмірі 25% від суми кредиту.

Пунктом 4.3 кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником (відповідачем) виконання грошових зобовязань, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Пеня розраховується за ставкою 0,50% за методом «факт/360», зазначено у п.9 спеціальної частини договору.

Позивач виконав свої зобовязання за вказаним договором, надавши кредит.

Відповідач порушила зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за управління кредитом, які передбачені п.2.5 кредитного договору; та станом на 18 серпня 2015 року допустила заборгованість: по поверненню кредиту - 2 860,75 грн., по сплаті відсотків - 199,08 грн., по сплаті комісії -1 643,96 грн.

Зазначена заборгованість стягнута в повному обсязі. В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується і не переглядається.

Позивач також звернувся з вимогою про стягнення 16 080,08 грн. плати за пропуск платежів.

Задовольняючи у цій частині позов частково (в розмірі 9 128,54 грн.), суд першої інстанції виходив з того, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що заборгованість по сплаті за пропуск платежів (неустойка) нарахована за період з 23 травня 2013року, а з позовом позивач звернувся до суду 1 вересня 2015 року. Суд першої інстанції застосував спеціальну позовну давність (1 рік) щодо вимог по стягненню плати за пропуск платежів та ухвалив стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість, яка існувала станом на час звернення до суду з даним позовом, з врахуванням здійснених відповідачем 31 липня та 31 серпня 2015 року платежів в рахунок погашення заборгованості.

Колегія суддів погоджується із тим, що у звязку з порушенням зобовязань відповідачем, банк має право на отримання штрафних санкцій.

Разом з тим колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки у звязку з порушенням боржником зобовязань.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За положеннями указаної норми суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобовязання, що заслуговують на увагу; тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність із розміром основного зобовязання.

Положеннями ст. 616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. З ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків.

При наявності основної заборгованості в сумі 3 059,83 грн. нараховано неустойку в розмірі 16 080,08 грн., а суд першої інстанції стягнув 9 128,54 грн., що значно перевищує розмір основної заборгованості, суперечить засадам розумності та справедливості.

Колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду в частині стягнення плати за пропуск платежів, що фактично є неустойкою.

Керуючись ст. 303, п.1, п. 3 ч.1 ст.307, ст. ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року в частині стягнення плати за пропуск платежів,- змінити.

Зменшити стягнення плати за пропуск платежів з 9 128,54 грн. (девять тисяч сто двадцять вісім грн. 54 коп.) до 3 100 (три тисячі сто) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскарженим у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: