Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
10.06.2016 394/57/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді Партоліної І.П.

при секретарі Довгій С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Новоархангельський районний сектор УДМС України у Кіровоградській області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що він має в приватній власності на підставі договору дарування житловий будинок АДРЕСА_1.

25 травня 2013 року зі згоди позивача в житловому будинку був зареєстрований ОСОБА_3, а 08 червня 2013 року був зареєстрований ОСОБА_2, які тривалий час мешкали у данному домоволодінні.

З березня 2015 року відповідачі у житловому будинку позивача не проживають, в установленному порядку вони не знялися з реєстрації і виїхали на постійне місце проживання в до себе на батьківщину в Аджарію. З того часу в с. Кам'янече вони не з'являлися, будь-яких особистих речей у будинку не залишили і з ним спільного господарства не вели.

Внаслідок тривалого непроживання відповідачів за вказаною адресою та неможливістю позивача вільно розпорядитись будинком, останній звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином в порядку ст.ст.74,77 ЦПК України, про що свідчать зворотні повідомлення.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позовних вимог немає

Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 10 жовтня 1997 року.

Згідно довідки виданої Кам'янецькою сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області та інформації Новоархангельського РС УДМС України в Кіровоградській області у домоволодінні ОСОБА_1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані по посвідці на постійне проживання в Україні- ОСОБА_3 1964 року народження (з 25.05.2013року) та ОСОБА_2 1970 року народження (з 08.06.2013 року). ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за вказаною адресою з березня 2015 року не проживають.

Новоархангельським РС УДМС України в Кіровоградській області позивачу було надано письмове повідомлення про підстави зняття з реєстрації відповідачів.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності .

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» та Протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1ст.156 ЖК України із змінами та доповненнями, з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Частина 4 ст.156 ЖК України із змінами та доповненнями передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, якими такі є у відповідності до втмог ч.2 ст.64 ЖК України.

Частиною 2 ст.64 ЖК України встановлений перелік членів сім`ї власника житла, яким, зокрема є дружина власника, його діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що відповідачі ні до реєстрації, ні на момент реєстрації їх у спірному будинку не були членами сім'ї позивача, спільне господарство із ним не вели, договір найму не укладали і тому не мають право користуватись спірним житловим будинком, оскільки таке право надано законом тільки членам сім'ї власника будинку.

В судовому засіданні також встановлено, що реєстрація відповідачів за вищевказаною адресою перешкоджає позивачу, як власнику житлового приміщення, в повні мірі розпорядитися належним йому на праві приватної власності майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом , як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про:1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Оскільки Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Реєстрація за своїм змістом згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначається як внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації; тобто реєстрація є офіційним фіксуванням місця проживання певної особи, яка має право користування або право власності на зазначене житло.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, згідно якої у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71,72,116,156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).

Частиною 1 ст.165 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За таких обставин, відповідачі втратили право користування житловим приміщенням і в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем ставиться вимога зобов'язати Новоархангельський РС УДМС України в Кіровоградській області зняти відповідачів з реєстрації, однак вказаний орган позивачем зазначено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог і тому вищезазначені позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки районний сектор не є стороною у спорі.

З врахуванням положень ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якої реєстрацією є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Згідно ч.1 ст.7 Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з ч.1 ст.11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Таким чином, за наявності судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке набрало законної сили, та відповідно до ст.14 ЦПК України є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, зняття з реєстраційного обліку такої особи у судовому порядку не потребується.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 316,317,319,321,391,405 ЦК України, ст.ст.,64,150,156,165 ЖК України Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 213,214,215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим будинком, який розташований за адресою по АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі по 275 грн.60 коп. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоархангельський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або у разі, якщо особи, які брали участь у справі, не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: