Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.,

за участю

представника позивача Лисенко М.В.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 24 липня 2012 року наказом № 126 відповідача було назначено виконуючим обов'язки директора Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва з 13 серпня 2012 року по 13 вересня 2013 року. Згідно акту ревізії, яка проведена 17 липня 2013 року Державною фінансовою інспекцією в м. Києві встановлено, що 11 травня 2012 року КП УЗН Подільського району придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Донбасагротайм» за Договором № 01-28/5 від 11 травня 2012 року - дерева, загальна вартість яких становила 465 700,00 грн. та 21 травня 2012 року придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «ПАРК» за Договором № 01-21/5 поставки від 21.05.2012 року - кущі, загальна вартість яких становила 89 886,83 грн. В ході ревізії обґрунтованості придбання, руху та повноти відображення запасів КП УЗН Подільського району встановлено недостачу дерев та кущів на загальну суму 228 539,26 грн. Просить суд стягнути з відповідача у відшкодування шкоди у розмірі 228 539,26 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3 428,09 грн.

Представник позивача Лисенко М.В. підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що поставлений товар не був переданий на посадку та не закріплений за відповідальними особами. Цей обов»язок відповідача встановлений посадовою інструкцією.

Відповідач позовні вимоги не визнала. Підтримала заперечення, в яких, зокрема, зазначено, що Державною фінансовою інспекцією в м.Києві було направлено вимогу про усунення виявлених ревізією порушень від 22 серпня 2013 року, а саме, про стягнення з колишнього в.о. директора збитків, завданих підприємству, внаслідок недостачі дерев та кущів на загальну суму 228 539,26 грн., яким не було забезпечено закріплення дерев та кущів за матеріально-відповідальними особами. Відповідно до акту в ході ревізії проведено інвентаризацію зелених насаджень, якою встановлено відсутність дерев і кущів. У зазначеному акті міститься інформація про передачу матеріальних цінностей в підзвіт начальнику господарського відділу ОСОБА_4 В позовній заяві не вказано, яким актом передбачався обов»язок відповідача забезпечити закріплення дерев та кущів(отже відсутній факт неправомірної поведінки).Пояснила, що під час тимчасового виконання обов»язків директора з нею не укладався договір про повну матеріальну відповідальність. В посадовій інструкції відсутній обов»язок щодо її безпосередньої участі у передачі товару для посадки. Начальники дільниць отримали зі складу кущі та дерева для посадки. Нею було затверджено акт посадки кущів у листопаді - грудні 2012 року та акт перевірки стану дерев посадки листопад-грудень 2012 року станом на 02 липня 2013 року, в якому причиною загибелі саджанців дерев зазначено неякісний посадковий матеріал, а саме, їх слабка коренева система, порушення технології посадки підрядною організацією. Також нею затверджено відомості про приживлюваність саджанців дерев та кущів, висаджених восени 2012 року та на весні 2013 року на балансовій території Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва, в якій відображено 26,56 % приживлюваності дерев та 58,33 % приживлюваності кущів

Представника відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала. Пояснила, що позивачем не доведено, що до кола обов'язків відповідача входить будь-які дії, неналежне виконання яких призвело до шкоди та в чому полягала її вина. Згідно акту перевірки стану дерев посадки листопад-грудень 2012 року по Комунальному підприємству по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва станом на 02 липня 2013 року причиною загибелі саджанців дерев - є неякісний посадковий матеріал, а саме, їх слабка коренева система(можливо, пошкоджена при викопуванні в розсаднику), порушення технології посадки підрядною організацією.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

11 травня 2012 року між Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Донбасагротайм» укладено Договір № 01-28/5 на закупівлю товару за державні кошти, загальна вартість договору становить у розмірі 465 700,00 грн . (а.с. 22-26, том 1).

20 серпня 2012 року між Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Донбасагротайм» укладено Додаткову угоду № 1 від 20 серпня 2012 року до Договору № 01-28/5 від 11 травня 2012 року, відповідно до умов якої розділ № 4 доповнено пунктом 4.5 такого змісту: « Згідно Розпорядження № 454 від 22.03.2012 року Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), розрахунки за поставлений товар між Замовником та Учасником, згідно п.п.3.1 та п.п.4.2. будуть здійснюватись як з господарського так і з бюджетного рахунків, в пропорціях 250 700,00 грн.,(двісті п'ятдесят тисяч сімсот гривень 00 коп.) з господарського рахунку та 215 000,00 (двісті п'ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) з бюджетного рахунку» (а.с. 27-28, том 1).

Згідно видаткових накладних № 166 від 03 грудня 2012 року та № 112 від 23 жовтня 2012 року дерева за № 01-28/5. були прийняті Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва дерева на суму 258 986,00 грн. та 206 715,00 грн.(а.с.29-30, том 1)

Згідно видаткової накладної № 166 від 03 грудня 2012 року Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва прийнято дерев на загальну суму 258 985,00 грн. (а.с.241 том 1).

Згідно видаткової накладної № 1422 від 26 грудня 2012 року Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва прийнято дерев на загальну суму 34998,24 грн. (а.с.244, том 1).

Згідно видаткової накладної № 1414 від 27 грудня 2012 року Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва прийнято кущів на загальну суму 37400,00 грн. (а.с.246, том 1).

Згідно видаткової накладної № 1395 від 27 грудня 2012 року Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва прийнято кущів на загальну суму 30000,00 грн. (а.с.247, том 1).

Згідно акту № 10-30/1623 від 17 липня 2013 року ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва за період з 01 січня 2012 року по 01 квітня 2013 року, зокрема, виявлено нестачу дерев та кущів на загальну суму 228 539,26 грн., посадковий матеріал не закріплено за матеріально-відповідальними особами. Додаткам до акту ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва № 10-30/1623 від 17 липня 2016 року є: інвентаризаційний опис; пояснення начальника господарського відділу ОСОБА_4; акт посадки дерев та кущів в листопаді - грудні 2012 року; відомості посадки кущів весною 2013 року; пояснення начальника дільниці № 1 ОСОБА_5; пояснення начальника дільниці № 2 ОСОБА_6; пояснення начальника дільниці № 3 ОСОБА_7; пояснення начальника дільниці № 4 ОСОБА_8 (а.с.20-109, 131-138, том 2).

Позивач просив про стягнення з відповідача у відшкодування шкоди у розмірі 228 539,26 грн., при цьому підставою повної матеріальної відповідальності зазначив, що поставлений товар не був переданий на посадку та не закріплений за відповідальними особами.

Відповідач заперечувала проти заявлених вимог, посилаючись на те, що договір про повну матеріальну відповідальність з нею не укладався, в коло її обов»язків не входило закріплення товару за відповідальними особами. У акті ревізії міститься інформація про передачу матеріальних цінностей в підзвіт начальнику господарського відділу ОСОБА_4, який нею переданий начальникам дільниць.

На підтвердження заперечення відповідачем надано наказ № 138 від 21 червня 2011 року Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва, яким доведено до відома начальників дільниць № 1,2,3,4, що у випадку виявлення пошкодження або знищення зелених насаджень необхідно терміново повідомити начальника відповідної дільниці (а.с.210, том. 1).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Межі матеріальної відповідальності працівників диференціюються залежно від форми вини працівника, характеру допущеного ним порушення обов'язків, виду майна, якому заподіяна шкода, і трудової функції, що виконується працівником.

Пунктом 3 постанови № 14 від 29 грудня 1992 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» передбачено, що у відповідності зі ст. 130 КЗпП відшкодування шкоди проводиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяно шкоду підприємству. При розгляді справи необхідно з"ясувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функціїї працівника обов"язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які б забезпечували схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

КЗпП України передбачає два види матеріальної відповідальності: обмежену (ст. ст.132, 133 КЗпП України) й повну (ст. 134 КЗпП України).

Відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно ст.135-1 КЗпП України встановлено, що перелік посад та робіт, а також, що типовий договір про повну матеріальну індивідуальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками від 29.12.1992 року № 14, при розгляді справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілості майна та інших цінностей переданих йому для зберігання або інших цілей ( п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно ст.135-1 може бути укладено такий договір та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність.

У правовому висновку Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-16цс12 зазначено, що договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва не вказані, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з їх вини шкоди.

Судом встановлено, що з 30 липня 2012 року по 24 листопада 2012 року та з 30 листопада 2012 року по 21 січня 2013 року позивач виконувала обов»язки директора Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва, 14 грудня 2016 року звільнена з посади провідного архітектора (а.с. 154, 160, 161, 169, том 2), договір за час роботи на посадах заступника директора та провідного архітектора про повну матеріальну відповідальність з позивачем не укладався (а.с.153, том 2), зазначені посади відповідача не відносяться до Переліку посад і робіт, що виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску) перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24.

В.о. директора Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва ОСОБА_2 затверджено акт посадки кущів листопад - грудень 2012 року по Подільському району м. Києва (а.с. 136, том 2).

Згідно акту перевірки стану дерев посадки листопад-грудень 2012 року по Комунальному підприємству по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва станом на 02 липня 2013 року причиною загибелі саджанців дерев - є неякісний посадковий матеріал, а саме їх слабка коренева система(можливо, пошкоджена при викопуванні в розсаднику), порушення технології посадки підрядною організацією (а.с.1-5, том 2).

25 лютого 2005 року наказом № 32 Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства затверджено Нормативи приживлюваності дерев і кущів при проведенні робіт з озеленення міст та інших населених пунктів України, які обов'язкові при проведенні робіт із озеленення міст та інших населених пунктів для підприємств, організацій, установ (далі - організація) незалежно від форм власності і відомчої належності та громадян, що ведуть роботи з озеленення територій населених пунктів України ( п. 1.1.).

У п. 2.1. зазначено, що нормативи приживлюваності дерев і кущів (додаток 1) розроблені відповідно до ґрунтово-кліматичних зон України (додаток 2), карта ґрунтово-кліматичних зон України (додаток 3) на основі вивчення і щорічної оцінки приживлюваності дерев і кущів у різних регіонах України, а також з урахуванням діючих в Україні нормативних актів.

Пунктом 3.2. цих Нормативів передбачено, що комісія візуально обстежує висаджені дерева і кущі та розподіляє їх на такі категорії: здорові - добре приживлення з розвинутою кроною, зеленим листям, без пошкоджень стовбурів, гілок та ознак будь-яких хвороб; пошкоджені - змінений колір листя, пожовкла хвоя, пошкоджений хворобами стовбур; відмерлі - відсутнє листя чи хвоя, сухі стовбури.

Згідно відомості приживлюваності саджанців дерев та кущів, висаджених восени 2012 року та на весні 2013 року на балансовій території Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва встановлено 26,56 % приживлюваності дерев та 58,33 % приживлюваності кущів (а.с.6-11, том 2).

Згідно п.2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення(псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 116 розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. У разі визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб'єкту господарювання з державною(комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, розмір збитків визначається відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Позивачем не надано належних доказах на підтвердження розміру прямої дійсної шкоди, не доведено винне порушення працівником обов»язків за трудовим договором і наявність причинного зв»язку між його протиправною поведінкою і шкодою, яка наступила, та його вина.

Відповідач звернулася із заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності. Згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації.

Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (частина третя статті 233 КЗпП України).

Як роз'яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, під час ревізії або перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-1654цс15

Разом з тим, пунктом 4 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, що суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску звернення до суду, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Оскільки при пропуску строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін.

За встановлених обставин судом не встановлено будь-яких випадків повної матеріальної відповідальності, передбачених ст. 134 КЗпП України, та підстав покладення на відповідача за заподіяну ним шкоду обмеженої матеріальної відповідальності.

Тому у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 130, 132, 133, 134, 135-1, 135-3, 233 КЗпП України, Переліком посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договорі про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу(відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24, Порядком визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення(псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 116, Нормативами приживлюваності дерев і кущів при проведенні робіт з озеленення міст та інших населених пунктів України, затверджених наказом № 32 від 25 лютого 2005 року Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, п. 4 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", п.п. 3, 8, 20 постанови № 14 від 29 грудня 1992 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 79, 88, 209, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Подільського району м. Києва до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 26 грудня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.Є.Арапіна