< Р І Ш Е Н Н Я ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 375/389/16-ц Провадження № 2/375/208/16
11.11.2016 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді Литвина О.В.,
при секретарі - Юрченко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини ,-
Звернувшись до суду із даним позовом, позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23.06.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 641. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В обгрунтування позову зазначає, що на протязі останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до припнення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має повністю протилежні погляди на шлюб, сім'ю та виховання дитини. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між ними виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що т впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє душевні страждання. По відношенню до неї відповідач допускає фізичні образи, що виражаються у рукоприкладстві. Протягом тривалого часу відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати сім'ю і 07.02.2016 року після чергової сварки забрав свої речі та переїхав проживати до м. Києва. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. За її глибоким переконанням сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки на грунті сімейно-побутових проблем та повністю протилежних поглядів на сімейне життя між ними розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Крім того, відповідач декілька разів висловлювався з погрозами в її адресу про те, що забере дитину до себе і зробить усе можливе щоб дитина проживала з ним і не мала можливості спілківатися з матір'ю. Зазначає, що відповідач не має постійної роботи та заробітку, у минулому мав схильність до вживання наркотичних та алкогольних засобів і є вірогідність того, що він може повернутись до цього, що може негативно позначатись на вихованні дитини. Поведінка відповідача до неї характеризується грубістю, він емоційно не врівноважений та схильний до фізичних образ.
Просить розірвати їх з відповідачем шлюб, визначити місце проживання дитини з нею та стягнути з відповідача на її користь понесені у справі судові витрати.
Будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, сторони у судове засідання не зявилися та подали заяви, якими позивач позов підтримала, а відповідач визнав та просили провести розгляд спору у їх відсутності. Додатково повідомили, що за час наданий судом примирення між ними не відбулося.
За викладеного суд ухвалює провести розгляд спору по суті у відсутності сторін, що узгоджується із положеннями ст.169 ЦПК України та за вимогами частини другої статті 197 цього Кодексу не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.
В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23.06.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 641. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3. Сімейно-шлюбні стосунки сторони спору припинили, спільного господарства та бюджету не ведуть, проживають окремо. На грунті сімейно-побутових проблем та повністю протилежних поглядів на сімейне життя між ними розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Наданий судом сторонам час на примирення результатів не дав.
Також судом встановлена наявність між сторонами спору з приводу визначення місця проживання їх малолітньої дитини.
Вказані встановлені обставини справи сумнівів у суду не викликають, сторонами спору визнаються, а тому доказуванню відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.
Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того достатніх законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються припинення шлюбу та мають регулюватися положеннями глави 11 та главою 13 Сімейного кодексу України.
Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку.
Судом сторонам спору були вжиті всі неодхідні заходи спрямовані на примирення подружжя, як того вимагають положення ст.111 СК України.
На підставі ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.
Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що існування шлюбних відносин між сторонами спору суперечить їх інтересам і що має істотне значення та є самостійною підставою для задоволення позову.
Також з огляду на визнані відповідачем обставини спору суд знаходить обгрунтованою вимогу позивача щодо визначення місця проживання дитини з неюі що узгоджується із положеннями ст. 161 СК України в тім, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом і при цьому судом беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Такі висновки суду у даній справі узгоджуються також із положеннями ст. 9 Конвенції про права дитини в тім, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
За викладеного визнання відповідачем позову судом приймається, оскільки не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому позов таким чином підлягає задоволенню у повному обсязі.
Вирішення прохання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища не відноситься до компетенції суду, а тому розгляду судом не підлягає і що узгоджується із положеннями ст.113 СК України в тім, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551.20 грн. підлягають стягненню на її користь з відповідача у справі.
Керуючись ст.ст. 104, 105, 110-113, 161 Сімейного Кодексу України, ст. 235 ЦК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 641.
Визначити місце проживання малолітнього сина сторін спору ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 по місцю проживання матері - ОСОБА_1.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору 551-20 грн.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні при постановленні рішення, шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Литвин

Рішення набрало законної сили ____________________20___ року