Справа № 136/1821/15-ц Провадження № 22-ц/772/2580/2016Головуючий в суді першої інстанції Кривенко Д. Т.
Категорія 54Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого - судді Панасюка О.С., суддів Оніщука В.В., Зайцева А.Ю., з участю секретаря судового засідання Топольської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Національного авіаційного університету, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконувач обов'язків ректора Національного авіаційного університету ОСОБА_3, виконувач обов'язків ректора Національного авіаційного університету ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування наказу № 2 від 20 серпня 2015 року про звільнення ОСОБА_2 з роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання усунути перешкоди у виконанні трудових обов'язків та забезпечити допуск до роботи за апеляційною скаргою Національного авіаційного університету на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 16 червня 2016 року, -

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Національного авіаційного університету (далі НАУ, університет), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконувач обов'язків ректора НАУ ОСОБА_3, про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 20 серпня 2015 року до дня поновлення на роботі.

Вказувала, що 7 червня 2011 року була прийнята на роботу до університету на посаду проректора з міжнародних зав'язків відповідно до процедури, визначеної п. п. 5.1.1, 5.2.2, 5.3.3, 5.4.3 Статуту університету, за якою, зокрема прийняття та звільнення проректорів відбувається за погодженням з вченою радою НАУ.

Після зміни 24 жовтня 2014 року у штатному розписі назви займаної посади вона продовжила працювати в університеті на посаді проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зав'язків.

Наказом виконувача обов'язків ректора НАУ ОСОБА_3 № 2 від 20 серпня 2015 року її було звільнено з посади на підставі ст. ст. 7, 21 КЗпП України у зв'язку з порушенням встановлених правил прийняття на роботу - через відсутність погодження вченої ради університету - та видано трудову книжку 25 вересня 2015 року.

Вважала таке звільнення незаконним, оскільки переведення з посади проректора з міжнародних зав'язків на посаду проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зав'язків, тобто зміна назви посади на тому ж підприємстві, у тій же місцевості та в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, не є переведенням на іншу посаду і не потребує проходження повторної процедури прийняття на роботу за погодженням з вченою радою університету. З роботи вона не звільнялась, перерв у виконанні трудових обов'язків не було.

Звертала також увагу на те, що відповідачем, всупереч приписам ст.7 КЗпП України, в наказі про її звільнення не зазначено посилання на відповідну норму закону чи підзаконного акта, яка встановлює спеціальний порядок прийняття на роботу і яку не було дотримано. Натомість звільнення за наказом № 2 від 20 серпня 2015 року в порушення наведених положень Статуту НАУ відбулось без погодження вченої ради.

Просила суд поновити її на роботі на посаді проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зав'язків НАУ та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 серпня 2015 року до дня поновлення на роботі.

В грудні 2015 року ОСОБА_2 подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій зазначила третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконувача обов'язків ректора НАУ ОСОБА_4, а також зазначала, що відповідач визнав незаконність рішення щодо її звільнення і 5 листопада 2015 року виніс наказ № 966/к, яким скасував наказ №2 від 20 серпня 2015 року. Її було поновлено на роботі, про що зроблено відповідний запис №32 в трудовій книжці, але того ж дня згідно з наказом № 560-к Міністра освіти і науки України було звільнено від виконання обов'язків ректора НАУ ОСОБА_3 та призначено на цю посаду ОСОБА_4, який своїм наказом від 6 листопада 2015 року № 962/к скасував всі накази ОСОБА_3 від 5 листопада 2015 року, в тому числі й наказ про її поновлення на роботі. За цим наказом до трудової книжки після запису про поновлення на роботі внесений запис за № 33 такого змісту: «запис за №32 є недійсним». Посилання на підстави звільнення в наказі і в трудовій книжці не зазначено.

Вважала, що наказ виконувача обов'язків ректора НАУ № 2 від 20 серпня 2015 року є незаконним з підстав, які викладені у раніше поданій позовній заяві; наказ № 966/к від 5 листопада2015 року є незаконним, тому що її поновлено на роботі з 6 листопада 2015 року, а не з моменту звільнення - 20 серпня 2015 року - в частині поновлення з 6 листопада 2015 року; наказ НАУ № 962/к від 6 листопада 2015 року є незаконним в частині скасування наказу № 966/к від 5 листопада 2015 року про поновлення її на роботі з підстав, викладених вище.

ОСОБА_2 також зазначила, що з 6 по 19 листопада 2015 року щоденно з'являлась на робоче місце до НАУ, однак можливості виконувати свої посадові обов'язки не мала, тому що працівники університету чинили їй перешкоди за усною вказівкою виконувача обов'язки ректора ОСОБА_4, а 19 листопада 2015 року листом НАУ № 02/2892 вона була повідомлена про те, що не є проректором НАУ, не має права перебувати в службових кабінетах НАУ, їй було заборонено відвідувати в подальшому ці приміщення без запрошення.

Відтак, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач просила: визнати незаконним та скасувати Наказ виконувача обов'язків ректора ОСОБА_3 №2 від 20 серпня 2015 року в частині звільнення її на підставі ст. ст. 7, 21 КЗпП України, у зв'язку з порушенням встановлених правил прийняття на роботу (пункт 4 Наказу); поновити її на посаді проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зав'язків НАУ; стягнути з НАУ на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 серпня 2015 року до дня поновлення на роботі; зобов'язати НАУ усунути перешкоди у здійсненні нею трудових обов'язків проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зав'язків; допустити та забезпечити їй на час перебування в трудових відносинах з НАУ безперешкодний доступ до службових приміщень НАУ, в тому числі до кабінету, закріпленого за проректором з науково-педагогічної роботи та міжнародних зав'язків.

Ухвалою Липовецького районного суду від 16 червня 2016 року провадження у справі в частині вимог про поновлення на роботі закрито, оскільки є рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, що ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Рішенням цього ж суду від 16 червня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з НАУ на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 серпня 2015 року по день винесення рішення, тобто 16 червня 2016 року, в розмірі 402003 грн 14 к. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі НАУ, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просив скасувати рішення в частині, яким позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено, та ухвалити нове про відмову у позові.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом установлено, що 7 червня 2011 року ОСОБА_2 була прийнята на роботу до НАУ на посаду проректора з міжнародних зав'язків. Наказом НАУ № 622/к від 24 жовтня 2014 року ОСОБА_2 переведено з посади проректора з міжнародних зав'язків на посаду проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зав'язків за основним місцем роботи за строковим трудовим договором №11к від 24 жовтня 2014 року на строк з 23 жовтня 2014 року по 22 жовтня 2019 року.

20 серпня 2015 року наказом виконувача обов'язків ректора НАУ ОСОБА_3 № 2 ОСОБА_2 звільнено з посади проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зав'язків на підставі ст. ст. 7, 21 КЗпП України, у зв'язку з порушенням встановлених правил прийняття на роботу.

Наказом виконувача обов'язків ректора НАУ ОСОБА_3 №966/к від 5 листопада 2015 року скасовано наказ №2 від 20 серпня 2015 року про звільнення ОСОБА_2 та інших, а згідно з п. 2.4. цього наказу ОСОБА_2 поновлено на посаді проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зав'язків університету, відновлено дію контракту, про що було зроблено відповідний запис в її трудовій книжці за №32.

Згідно з наказом Міністерства освіти і науки України від 05 листопада 2015 року за №560-к «Про виконання обов'язків ректора» ОСОБА_3 було звільнено від виконання обов'язків ректора НАУ, а виконання таких обов'язків покладено на ОСОБА_4 з 6 листопада 2015 року до заміщення вакантної посади ректора в установленому законодавством порядку.

6 листопада 2015 року виконувачем обов'язків ректора НАУ ОСОБА_4 винесено Наказ № 962/к «Про скасування наказів виконувача обов'язків ректора НАУ ОСОБА_3», відповідно до якого скасовано всі накази від 5 листопада 2015 року, підписані ОСОБА_3 від імені керівника НАУ.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 29 лютого 2016 року, задоволено позов ОСОБА_2 до НАУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконувач обов'язків ректора НАУ ОСОБА_4, про скасування наказу від 6 листопада 2015 року №962/к та поновлення на роботі. Визнано протиправним та скасовано наказ виконувача обов'язків ректора НАУ ОСОБА_4 від 6 листопада 2015 року № 962/к «Про скасування наказів виконувача обов'язків ректора НАУ ОСОБА_3» в частині скасування наказу від 5 листопада 2015 року про відміну наказу виконувача обов'язків ректора НАУ від 20 серпня 2015 року №2 про звільнення ОСОБА_2, док. пед. наук, проф. з посади проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зав'язків та поновлення ОСОБА_2, док. пед. наук, проф. на посаді проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зав'язків, відновлення дії контракту з посадовим окладом 4191 грн на місяць, 24 т.р., встановлення доплати 25 % посадового окладу за науковий ступінь, 33% посадового окладу за вчене звання. Поновлено ОСОБА_2 на раніше займаній посаді проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зав'язків НАУ.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Оскільки ОСОБА_2 було незаконно звільнено з роботи 20 серпня 2015 року і поновлено 5 листопада 2015 року, однак при її поновленні не було вирішено питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 6 листопада виконувач обов'язків ректора НАУ незаконно скасував наказ про поновлення ОСОБА_5 на посаді проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних звязків НАУ, який визнано протиправним та скасовано рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 29 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 29 лютого 2016 року (питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд у цьому рішенні не вирішував), то суд першої інстанції прийшов до правильного по суті висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час з моменту звільнення 20 серпня 2015 року по час ухвалення судового рішення (з 20 серпня 2015 року по 29 грудня 2015 року - на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП України, і з 30 грудня по час ухвалення рішення - на підставі ст. 236 цього Кодексу).

При цьому колегія суддів зазначає, що сама по собі відсутність посилання у рішенні суду першої інстанції на ст. 235 КЗпП України і помилкове визначення усієї суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, як середній заробіток за час затримки розрахунку, не може бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення судом правил підсудності, тому що вони були предметом розгляду Апеляційним судом Вінницької області, який ухвалою від 30 грудня 2015 року відхилив апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2015 року про відкриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги про навмисне затягування розгляду справи, не застосування судом п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України про залишення позову без розгляду через повторну неявку належним чином повідомленого про час і місце розгляду позивача, а також наявність спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, на увагу не заслуговують, тому що не спростовують висновків суду по суті позовних вимог. При цьому суд першої інстанції правильно урахував позицію позивачки, яка скористалась своїм виключним правом відкликати позовну заяву із Солом`янського районного суду м. Києва ще у вересні 2015 року - до відкриття провадження у цій справі - і з об'єктивних обставин був змушений відкладати розгляд справи до набрання ухвалою про залишення позову без розгляду законної сили.

Щодо розгляду справи за відсутності представника відповідача, який подав заяву про відкладення розгляду у зв'язку із його зайнятістю в іншому процесі, то суд першої інстанції також правильно виходив із того, що НАУ є юридичною особою, може забезпечити участь в судовому засіданні іншого, ніж адвокат Липовий І.В. представника.

Колегія суддів звертає увагу, що п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України дає суду підстави відкласти розгляд справи лише у разі першої неявки сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважнимию

Натомість, з матеріалів справи видно, що представник відповідача до суду не з'являвся жодного разу за час її розгляду з листопада 2015 року по 16 червня 2016 року, хоча у всіх випадках повідомлявся про час і місце розгляду справи завчасно у встановленому порядку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну Національного авіаційного університету відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/ О.С. Панасюк

Судді: /підпис/ А.Ю. Зайцев

/підпис/ В.В. Оніщук

Згідно з оригіналом О.С. Панасюк