Справа № 661/1765/16-ц
Провадження № 2/661/864/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі :

головуючої судді - Бойко М.Є.

при секретарі - Асановій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка, Херсонської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4 220,79 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 95 000 грн. та витрати на правову допомогу, а з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» - 5 000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що 04 листопада 2015 року, близько 08,00 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись в м. Нова Каховка, по вул. Промисловій, навпроти будинку №7-д, зі сторони вул.Заводської у напрямку автодороги Херсон-Генічеськ, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, зневажив безпекою дорожнього руху, не дотримався безпечного інтервалу під час об'їзду перешкоди у вигляді пішохода, чим порушив вимоги пункту 13.3 Правил дорожнього руху України, в результаті чого допустив наїзд на позивача, коли той стояв впритул до припаркованого мікроавтобусу понад правим краєм проїзної частини. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №222 ПК від 09.12.2014р., в результаті наїзду останньому заподіяно перелом зовнішньої щиколотки лівого гомілковостопного суглоба, садно лівої гомілки, синець правої п'яти, які є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров'я. 29 квітня 2016 року вироком Новокаховського міського суду Херсонської області відповідач визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В зв'язку із заподіяними тілесними ушкодженнями позивач, в період часу з 04.11.2014 р. по 27.03.2015р. знаходився на лікуванні, медичні препарати купував за власний рахунок, витративши загалом 4 222,79 грн., що підтверджується розрахунковими документами. Також, ОСОБА_1 зазначив, що незаконними діями відповідача та відмовою добровільно відшкодувати заподіяну шкоду йому були спричинені і моральні страждання у вигляді фізичного болю, тимчасової втрати працездатності, переживань в зв»язку із неможливістю до теперішнього часу повноцінно працювати. Розмір моральної шкоди ОСОБА_1 визначив у 100 000 грн,, вказавши при цьому у позові, що він міг би їх використати на продовження свого лікування, як в лікарні так і в санаторії, придбання вітамінів, проведення додаткових обстежень..

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав. Адвокат Вознюк О.В., який представляв в суді інтереси позивача, змінив позовні вимоги ОСОБА_1 та, оскільки на час ДТП відповідальність відповідача не була застрахована, просив суд стягнути тільки з ОСОБА_2 на користь останнього витрати, пов`язані з лікуванням, в сумі 2152,50 грн., моральну шкоду, завдану внаслідок ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 100 000 грн. та витрати на правову допомогу - 3422,40 грн.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами того, що надані ним до позову в якості доказів лікування чеки стосуються проходження ним лікування, виключно пов'язаного з ДТП. Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, у своєму взаємозв'язку не свідчать про їх достатність, щоб стверджувати про факт заподіяння позивачеві моральної шкоди у розмірі 100 000 грн..

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що внаслідок дорожньо-транспортної події, що сталася 04 листопада 2014 року з вини водія ОСОБА_2, який порушив Правила дорожнього руху України та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1, останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 29 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та засуджений до 1 року обмеження волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1ст. 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно зі ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно ст. ст. 11,60 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Вирішуючи позов в частині стягнення матеріальної шкоди, суд виходить з того, що позивачем на підтвердження факту придбання ним ліків, призначених лікарем та безпосередньо пов`язаних з ДТП, що вбачається з вказаних на них дат, надано оригіналів розрахункових документів (касові чеки, квитанції) лише на суму 434,13 грн., а на підтвердження придбання інших, рекомендованих лікарем препаратів , перелік яких міститься у відповіді Каховської центральної районної лікарні вих..№ 1438 від 08.11.2016 року, ним жодного доказу взагалі не надано.

Інші долучені до позову чеки свідчать про купівлю позивачем лікарських засобів до/через тривалий проміжок часу після ДТП, тобто, їх зв`язок з ДТП 04.11.2014 року (рекомендації лікаря) суду не доведений, а тому вони могли бути придбані для лікування інших захворювань, з огляду, зокрема, на те, що з наявної в матеріалах справи виписки з медичної картки № 6695-509 вбачається, що ОСОБА_1 у вересні 2015 року також проходив лікування з приводу отримання травми в побуті. За таких обставин суд вважає можливим відмовити у їх прийнятті в якості доказів, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування, тобто, не відповідають вимогам ст. 58 ЦПК України.

Таким чином, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розглядаючи позови про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, слід враховувати, що, згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав фізичного болю, переживань та вимушених змін у житті в зв`язку із ушкодженням здоров`я, лікувався з приводу отриманих травм, між незаконними діями відповідача та заподіянням моральної шкоди позивачу є беззаперечний причинно-наслідковий зв'язок.

Одночасно суд також враховує характер вчиненого відповідачем правопорушення, ненавмисну форму його вини, а відтак, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди , виходячи з глибини моральних та душевних страждань позивача, їх тривалості,характеру та тяжкості, характеру правопорушення, допущеного відповідачем та, виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, приходить до висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають також частковому задоволенню, а саме : з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути 4500 грн. моральної шкоди, в решті вимог в цій частині необхідно відмовити. При стягненні даної суми суд враховує, що після ДТП позивачу було надано відповідачем 1500 грн., чого не заперечували та визнали в судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат, а тому відшкодуванню підлягають 3000 грн.

При цьому суд надає правової оцінки запереченням відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання зобов`язань за наслідками вчиненого злочину, оскільки докази ним на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" №10 від 17 жовтня 2014 року витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Порядок розподілу витрат між сторонами встановлений ст. 88 ЦПК України, відповідно ч. 1 якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно актів виконаних робіт №1 від 15.06.2016 року та від 26.09.2016 року, вартість наданих послуг адвокатом Вознюком О.В. становить 3422,40грн., при цьому, кількість витраченого часу на представництво в судових засіданнях становить 2 години, тоді як, із журналів судових засідань від 12.10.2016 року, 27.10.2016 року та 15.11.2016 року вбачається, що адвокат приймав участь в судових засіданнях протягом тридцяти трьох хвилин, а тому стягненню за цей час підлягають 319 грн., виходячи з наступного розрахунку: 580 грн. (40 % від мінімальної заробітної плати, яка станом на жовтень - листопад 2016 року становить 1450 грн.) : 60 (9,70 грн. вартість однієї хвилини роботи) х 33 (фактична участь адвоката в судових засіданнях) = 319 грн. Отже, загальний розмір суми в рахунок відшкодування позивачу витрат на правову допомогу відповідачем дорівнює 2581,40 грн.

Стосовно стягнення з відповідача судового збору, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до положень ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 1102,40 гривень ( за дві позовні вимоги).

На підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1177, 1195 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11,60,61, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 434,13 грн., моральну шкоду - 3 000 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 2581,40 грн. Всього - 6 015,53 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 102,40 грн .

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Новокаховський міський суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя М. Є. Бойко