Провадження № 2-о/520/489/16
Рішення

іменем України

17 листопада 2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Прохорова П.А.

при секретарі - Цвігун А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Одеській міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті своєї дружини ОСОБА_2, уродженки селища Новотроїцьке Донецької області, яка померла 31 жовтня 2016 року у м. Донецьку.

В обґрунтування заявленої вимоги заявник посилався на законодавство, відповідно до якого встановлення зазначеного факту можливо лише в судовому порядку.

В судове засідання учасники справи не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до приписів закону, шляхом здійснення телефонограм.

Представник заявника звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, інших заяв, клопотань або заперечень - не надала.

З викладених обставин суд вважає за можливе розглянути заявлені ОСОБА_1 вимоги за відсутності учасників у справі на підставі наявних доказів, та в звязку з таким висновком вказує наступне.

Засади ст.ст. 3,11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів безстороннім та належним судом, утвореним відповідно до закону.

Звертаючись до суду за захистом свого права заявник самостійно обирає спосіб захисту його права та інтересу.

Так, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

При цьому відповідно до системного аналізу положень ст.ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, сторони при вирішенні справи зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог.

Окреме провадження має певні особливості доказування. Так, доказування у справах окремого провадження полягає у підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно достатті 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», в якому містяться роз'яснення стосовно того, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Як вбачається з свідоцтва про одруження ОСОБА_1 (бланк серії I-HO №071128), виданого Пролетарським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька 16 листопада 1999 року, останній є чоловіком ОСОБА_2.

Відповідно до виданого 17 листопада 1999 року Пролетарським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області ОСОБА_1 паспорта громадянина України ВС 018586, з 20 січня 1998 року його місце постійного проживання у встановленому законом порядку зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до виданого 17 листопада 1999 року Пролетарським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області ОСОБА_2 паспорта громадянина України ВС 018587, з 20 січня 1998 року її місце постійного проживання у встановленому законом порядку зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також до матеріалів справи долучено лікарське свідоцтво про смерть №344 від 01 листопада 2016 року та свідоцтво про смерть, видане Пролетарським відділом запису актів громадянського стану міста Донецька.

Такі докази суд оцінює критично, однак зважаючи на зазначену вище правову позицію Вищого спеціалізованого суду України, вважає за можливе прийняти до уваги та дослідити їх для зясування необхідних для правильного вирішення справи обставин, та надати їм належну оцінку у їх сукупності та взаємозвязку з іншими доказами та відомими суду обставинами.

Так, згідно лікарського свідоцтва про смерть №344 від 01 листопада 2016 року ОСОБА_2 померла 31.10.2016 року, причина смерті хроніча сердцево-судинна недостатність. Згідно такої довідки померла на час смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно ч. 3 ст. 49 ЦК України факт смерті підлягає державній реєстрації та обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом першим глави п'ятої розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. за № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 р. № 3307/5) встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є : а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/0); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/0); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення архіву або органів СБУ у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до частини другої, частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ст. 21 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», у державній реєстрації може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України.

Відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 2 грудня 2015 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», та розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 7 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», з 2014 року на території м. Луганська проходить антитерористична операція й офіційно встановлений особливий правовий режим, в умовах якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Наказом Міністерства юстиції України № 953/5 від 17 червня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на тимчасово окупованих територіях, у тому числі у м. Донецьку.

Відповідно до Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, з 01.12.2014 р. на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади України не функціонують, в зв'язку з чим будь-які запити, звернення довідки чи інші документи, підготовлені або видані органами державної влади України з територій, які непідконтрольні українській владі, не підлягають виконанню.

Таким чином, враховуючи наведені вище докази та надані заявником письмові пояснення в їх сукупності дозволяють суду зробити обґрунтований висновок стосовно того, що ОСОБА_2, уродженка селища Новотроїцьке Донецької області, у віці 69 років, померла 31 жовтня 2016 року у м. Донецьку, причина смерті хроніча сердцево-судинна недостатність.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 234-235, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції у м. Одесі, про встановлення факту смерті, - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки селища Новотроїцьке Донецької області, громадянки України, яка померла 31 жовтня 2016 року, у віці 69 років, у м. Донецьку, причина смерті хроніча сердцево-судинна недостатність.

Допустити негайне виконання рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя П. А. Прохоров