Справа № 720/1457/16-ц
Провадження № 2/720/763/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Єфтемій М.І.

прокурора Годлевської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом керівника Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб без самостійних вимог органу опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області, Дзара Лучіки Володимирівни та Маршинецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року керівник Сторожинецької місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом до відповідачки та третіх осіб про визнання права власності на спадкове майно в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, посилаючись на те, що після смерті 03 серпня 2012 року її батька ОСОБА_3 відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташовано по вул. Кобилянської, № 14 в с. Маршинці Новоселицького району. Спадщину за заповітом після його смерті на 5/6 частки домоволодіння прийняла відповідачка ОСОБА_2, а спадщину на 1/6 частку домоволодіння як обовязкову долю у спадковому майні прийняла неповнолітня позивачка ОСОБА_3. Однак, оскільки при житті спадкодавець не отримав правовстановлюючих документів на право власності на нерухоме майно, позивачка не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно через нотаріальну контору. Просив суд визнати право власності в порядку спадкування за ОСОБА_1 на 1/6 частку домоволодіння та стягнути судові витрати з відповідача.

В судовому засіданні прокурор та позивачка ОСОБА_1 позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала та не заперечувала проти визнання права власності на 1/6 частку спадкового домоволодіння за позивачкою її сестрою ОСОБА_1, яка має обовязкову долю у спадщині. Разом з тим, заперечувала проти стягнення з неї судових витрат, посилаючись на те, що вона також оформляла свою частку у спадщині через суд і не вимагала стягнення витрат з позивачки, остання позбавлена можливості будь-яким іншим чином оформити спадщину окрім як через суд, вона визнає право своєї сестри на спадщину і не порушує його. Крім цього, на час відкриття спадщини вона також була неповнолітньою дитиною сиротою, має незадовільний матеріальний стан, не працює, а тому просила звільнити її від сплати судового збору.

Треті особи позов визнали.

Суд, вислухавши пояснення сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що по Кобилянської, № 14 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області розташовано домоволодіння, яке складається з житлового будинку літера «А» та господарських споруд.

Дане домоволодіння до 15 квітня 1991 року відносилося до категорії робочих дворів, головою якого був ОСОБА_3, і було побудовано на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровано в погосподарській книзі сільської ради із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння.

Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що вказане домоволодіння побудовано відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування, а тому належало ОСОБА_3 на праві власності.

Після смерті 03 серпня 2012 року ОСОБА_3 відкрилася спадщина на вказане домоволодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 прийняла відповідачка ОСОБА_2 та рішенням Новоселицького районного суду від 09 грудня 2013 року за нею визнано право власності в порядку спадкування на 5/6 частки зазначеного домоволодіння.

З свідоцтва про народження серії 1-МИ № 169941 від 26 вересня 2012 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 народилася 05 серпня 2000 року та її батьком був спадкодавець ОСОБА_3.

Зважаючи, що на час відкриття спадщини позивачка була неповнолітньою, вона має обовязкову долю у спадщині після смерті свого батька, що дорівнює половині частки, яка б належала кожному з спадкоємців у разі спадкування за законом та становить 1/6 частку спадкового домоволодіння.

Від прийняття спадщини позивачка ОСОБА_1 не відмовилась, а тому відповідно до ст. 1268 ч. 4 ЦК України вона вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Однак, у звязку із смертю спадкодавця ОСОБА_3 та відсутністю за ним зареєстрованих належним чином правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 має обовязкову долю у спадщині після смерті спадкодавця свого батька ОСОБА_3, спадщину прийняла своєчасно, то позов підлягає задоволенню і право власності на 1/6 частку домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування.

Вирішуючи питання щодо наявних у справі судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави.

Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідачкою ОСОБА_2 подано до суду заяву про звільнення її від сплати судового збору у даній справі, посилаючись на її незадовільний майновий стан.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 позов визнала та не претендує на обовязкову долю у спадщині після смерті її батька, яку успадкувала її сестра позивачка ОСОБА_1

На час відкриття спадщини відповідачка була неповнолітньою дитиною сиротою. На даний час вона не працює, має незадовільний майновий стан, у звязку із чим фактично проживає у своєї тітки ОСОБА_4, яка також перебуває у скрутному матеріальному положенні, що підтверджується довідкою Маршинецької сільської ради Новоселицького району № 767 від 02 листопада 2016 року.

З огляду на вказані обставини, враховуючи, що позивачка на даний час позбавлена можливості будь-яким іншим чином оформити спадщину окрім як через суд із-за відсутності реєстрації права власності на спадкове майно, яку не провів спадкодавець, суд вважає за можливе звільнити відповідачку ОСОБА_2 від сплати судового збору по справі, у звязку із чим, сплачений прокуратурою судовий збір підлягає поверненню управлінням державного казначейства у Новоселицькому районі, яке є розпорядником коштів місцевого бюджету.

На підставі ст.ст. 328, 1223, 1241, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/6 частку домоволодіння, яке складається з житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «Б», сараю літера «В», гаражу літера «Г», вбиральні літера «Д», колодязя № 1, огорожі № 2, 3 та яке розташовано по вул. Кобилянської, № 14 в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області, в порядку спадкування обовязкової долі у спадщині після смерті її батька ОСОБА_3.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору, у звязку із чим зобовязати управління державного казначейства у Новоселицькому районі Чернівецької області повернути прокуратурі Чернівецької області суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду згідно платіжного доручення № 696 від 15 липня 2016 року в розмірі 1378 гривень, зарахувавши їх на р/р 4946, код 02910120, банк платника ДКСУ м. Київ, код банку 820172, кваліфікація видатків бюджету 2800.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: