Справа №125/2116/16-ц
Провадження №2/125/1374/2016
УХВАЛА

07 листопада 2016 року суддя Барського районного суду Вінницької області Єрмічова В.В., вирішуючи питання про відкриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Балківської сільської ради Барського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Барського районного суду Вінницької області з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що вона є спадкоємцем за заповітом усього майна належного її діду ОСОБА_2, який помер 19 травня 2014 року. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями 1970-х років забудови, що належало спадкодавцю на праві власності, що підтверджується записами у погосподарських книгах. Однак, спадкодавець не здійснив державної реєстрації вказаного нерухомого майна, тому вона не має змоги оформити спадщину в нотаріуса.

Дослідивши вказану позовну заяву та додані до неї документи вважаю за необхідне залишити її без руху з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно пунктів 5,6 ч.2, ч.4 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування та відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При цьому умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Міністестві юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Вказані нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ст.67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно положень ч.1 ст.1297 ЦК України, п.4 ч.2 глави 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства юстиції України від 21.04.2006 № 31-32/111) свідоцтво про право на спадщину видається державним нотаріусом.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких підстав позивачеві слід зазначити:

- причини відсутності оформлення та реєстрації права власності на домоволодіння;

- рік введення в експлуатацію нерухомого майна для встановлення його правового режиму;

- документи про відведення в установленому порядку земельної ділянки під забудови;

- про відмови виконкому місцевої ради в оформленні права власності;

- про отримання обгрунтованого висновку спеціалістів щодо технічного стану будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог;

- відомості щодо спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку, якщо такі є,

а також наявність або відсутність обтяжень майна, що спадкується;

- наявність обгрунтованої відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, яка викладена у формі постанови.

За таких підстав позивачеві слід зазначити чи було враховано дану обставину - право на обов'язкову частку у спадщині при зверненні до суду з цим позовом.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

За змістом ст.392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

За таких підстав та з урахуванням вимог, встановлених ч.1 ст.1 ЦК України, обгрунтувати в який спосіб Балківська сільська рада Вінницької області, яку позивач визначила відповідачем за цим позовом, порушує, невизнає або оспорює її права, свободи чи інтереси, оскільки в заяві не розкрито чи є спір про право між сторонами та в чому полягає його суть.

Крім того, до заяви не додано доказу на підтвердження дійсної вартості оспорюваного майна, оскільки відсутній звіт про оцінку майна виконаний субєктом оціночної діяльності для визначення ціни позову та розміру судового збору.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху, про що повідомити позивача і надати їй триденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання копії цієї ухвали.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України в разі не виконання позивачем вимог суду у встановлений строк заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Керуючись пунктами 5,6 ч.2, ч.4 ст.119, ч.ч.1,2 ст.121 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Балківської сільської ради Барського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом залишити без руху.

Надати позивачеві триденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання копії цієї ухвали.

В разі невиконання позивачем вимог вказаних в ухвалі суду у встановлений строк заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: