Справа № 535/53/16-ц
Провадження № 2/535/57/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року смт. Котельва

КОТЕЛЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого - Мальцева С.О.,

з секретарем судового засідання - Білик Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Котельва цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на дитину на період навчання

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника відповідача

ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_2

У С Т А Н О В И В:

26 січня 2016 року ОСОБА_1 пред'явила позов шляхом подання позовної заяви до Котелевського районного суду Полтавської області, в якому, просила: стягнути з ОСОБА_2 на її користь, щомісячно, по 1000 грн., у зв'язку з продовженням навчання і 11 200 грн. щороку за освітню послугу згідно договору про навчання та судові витрати в розмірі 200 грн.

В обґрунтування своїх позивних вимог позивач послалася на те, що вона навчається на 1 курсі Національної юридичного університету ім. Ярослава Мудрого з вересня 2015 року строком 4 роки денної форми навчання за рахунок коштів матері ОСОБА_4 Зазначила, що вона народилась у зареєстрованому шлюбі між своєю матерію - ОСОБА_5 та відповідачем, який після розірвання шлюбу за рішенням суду був позбавлений батьківських прав відносно неї, однак від обов'язків утримувати її він не звільнений та має можливість надавати матеріальну допомогу, так як має постійне місце роботи і заробітну плату, а також місце проживання та житло, іншої сім'ї у нього не має. Вказала, що вона є дитиною з багатодітної родини та крім неї у матері на утриманні є двоє неповнолітніх дітей, а виплати аліментів на її утримання відповідач більше не буде здійснювати в зв'язку з її повноліттям.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд задовільнити позов повністю з підстав, які зазначені нею в позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача, кожен окремо, позовні вимоги не підтримали в повному обсязі та просили суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Узагальнена позиція сторони відповідача зводиться до того, що ОСОБА_2 не має можливості надавати матеріальної допомоги на навчання позивача, так як у нього погіршився стан здоров'я в кінці 2015 року та йому потрібні кошти на лікування; хоча відповідач і працює на постійному місці роботі, проте отримує малу заробітною платню та іншого доходу не має, а також він не має власного житла чи іншого майна; має другу дитину, яка є неповнолітньою та на утримання якої він сплачує аліменти; проживає разом в цивільному шлюбі з ОСОБА_6, яка є інвалідом ІІ групи по зору та потребує догляду та сторонньої допомоги; навчання зобов'язався добровільно виявив оплачувати ОСОБА_4, а не мати позивача. При цьому, в судовому засіданні відповідач та представник відповідача зазначили, що вони разом пропанували позивачу аліменти в розмірі 200 грн. на навчання щомісячно, проте вона відмовилася.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, встановивши та визначивши відповідно до них правовідносини, в и х о д и т ь з т а к о г о.

У справі, яка розглядається судом по суті, спір виник із сімейних відносин щодо виконання батьківського обов'язку з утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до положень частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною другою статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Поряд з цим, згідно з положеннями частини першої статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за №3 судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі з'явлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти.

Розглядом справи установлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_2, який згідно рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 20.05.2013 року позбавлений батьківських прав щодо неї.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є дійсно студенткою 1 - го курсу 11 групи денного Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, форма навчання денна за договором, строк навчання чотири роки за ступенем бакалавра.

Причини у зв'язку з чим позивач потребує допомоги зазначила такі: навчання здійснюється на платній основі; є дитиною з багатодітної сім'ї; виплати аліментів відповідачем на її утримання припинилися в зв'язку з її повноліттям; безпосередньо у судовому засіданні додала, що потребує додаткових коштів на придбання наукової літератури, а також несе витрати за оплату за проживання у гуртожитку.

Отже, позивач є належним суб'єктом звернення до суду з даним позовом, є повнолітньою дитиною відповідача, яка продовжує навчання та потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2, зобов'язаний утримувати свою повнолітню дитину під час продовження навчання, оскільки він згідно рішення суду хоча і позбавлений батьківських прав стосовно позивача, проте згідно чинного законодавства не звільнений від обов'язку щодо утримання дитини, в тому числі повнолітньої, яка продовжує навчання, а також він має можливість надавати матеріальну допомогу, так як має постійне місце роботи у Крюковській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№29), де працює на посаді інспектора, форма працевлаштування - основна, згідно висновку ЛКК № 521 від 08.02.2016 року ОСОБА_2 за станом здоров'я потребує легкої фізичної праці терміном на два місяці, та безпосередньо у судовому засіданні відповідач та представник відповідача повідомили суду, що вони разом пропанували позивачу аліменти на навчання щомісячно в розмірі 200 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання в даній ситуації слід стягувати у частці від заробітку (доходу) відповідача, а не в твердій грошовій сумі, так як відповідач має основну та постійну роботу за яку отримує стабільне грошове утримання.

При визначенні розміру стягуваних аліментів у розмірі 1/8 частці від заробітку (доходу) відповідача, суд перш за все виходить з того, що обов'язок утримувати свою повнолітню непрацездатну дочку лежить на обох батьках, як батька так і мати, а також враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини - ОСОБА_1, яка є повнолітньою здоровою людиною, студентом, не працює та не отримує стипендію;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів - ОСОБА_2, який хворіє на неврологічне ураження правого колінного суглобу та остеохондроз з больовим синдромом, працює у пенітенціарній системі, форма працевлаштування основна та отримує грошове забезпечення, що середньомісячне склало у 2015 році, з урахуванням усіх утримань, в розмірі 1483, 40 грн. на місяць;

3) наявність у відповідача на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, якому сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, при цьому обов'язок по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини - позивача по справі у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку минув у зв'язку з досягненням дитиною повноліття.

Щодо позовних вимог у частині стягнення грошових коштів за освітню послугу згідно договору про навчання, то суд виходить з т а к о г о.

Частиною 6 статті 73 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов'язання щодо її оплати.

Із Договору про навчання №133/1ф від 11 серпня 2015 року вбачається, що платну освітню послугу замовив ОСОБА_4 для іншої особи - ОСОБА_1 чим взяв на себе фінансове зобов'язання щодо її оплати.

Як пояснила позивач у судовому засіданні суду Гр. ОСОБА_4 не є її батьком чи усиновлювачем, він живе разом з її матерію у шлюбі та вони мають спільних з ним дітей, а також після позбавлення батьківських прав відповідача вона змінила прізвища на ІНФОРМАЦІЯ_4, так як таке прізвище було у її матері.

Разом з цим, суд зазначає, що Верховний Суд України у справі №6-186ц14 зробив висновок про те, що правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Отже, підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення грошових коштів за освітню послугу згідно договору про навчання відсутні, а тому ці позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 в цілому підлягають до часткового задоволення.

Суд не присуджує судові витрати на правову допомогу з другої сторони, так як вони були понесені не позивачем, а ОСОБА_5, та як пояснила безпосередньо суду позивач гроші на складання позову давала та платила не вона, а її мати, яка самостійно подавала аналогічний позов за своїм підписом у суд в м. Полтава, проте їй було відмовлено з причин не підсудності в зв'язку з відсутністю реєстрації позивача, а вже другий раз вона сама звернулася з даним позовом до Котелевського районного суду та додала цю квитанцію.

Враховуючи те, що позивач на підставі пункту третього частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому в силу положень частини третьої статті 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного та статті 51 Конституції України, статей 166, 199 Сімейного кодексу України, та керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позовну заяву ОСОБА_1, - задовільнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 26 січня 2016 року до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 - річного віку.

3.В решті позовних вимог відмовити.

4.Стягнути з ОСОБА_2 судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

5.Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

6.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право на його оскарження протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

7.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

8.Повний текст рішення виготовлений та оголошений протягом п'яти днів з моменту ухвалення вступної та резолютивної частини.

С У Д Д Я : С.О. Мальцев