Справа № 496/1054/15-ц
Провадження № 2/496/950/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря - Камочкіної А.Ю.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача Нерубайської сільської ради - Стороженко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання державного акта про право власності на земельну ділянку недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа.

У судовому засіданні позивач заявив відвід судді Галич О.П. з посиланнями на повторну заяву про виклик експертів, в якій вказує саме підстави недовіри судді.

Позивач відвід судді обґрунтовує тим, що 22 червня 2015 року Біляївський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Галич О.П. відмовив у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди. Суддя Галич О.П. протиправно проігнорувала висновок експерта від 12.11.2014 року, що ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода за незаконне звільнення. Суддя протиправно проігнорувала той факт, що предметом дослідження експерта було не тільки визначення розміру шкоди за незаконне засудження, а й незаконне звільнення із роботи. В той же час невідомо для чого було описані обставини незаконного засудження хоча не були предметом доказування по справі. 22.06.2016 р. на судовому засіданні позивач не побачив у судді Галич О.П. людяності та справедливості на відмову в скарзі і прийняте рішення (ухвали). З таких підстав позивач не довіряє судді Галич О.П.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлений позивачем відвід судді.

Представник відповідача Нерубайської сільської ради у судовому засіданні заперечувала щодо відводу.

Суд, вислухавши доводи сторін, дійшов висновку, що в задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити з наступних підстав.

За змістом ч.3 ст.23 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Статтею 20 ЦПК України передбачені підстави для відводу судді. Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу, якщо: під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 24 ЦПК України у разі заявлення відводу суд повинен вислухати особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думку осіб, які беруть участь у справі. Заява про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Підстав, які б слугували відводу головуючому, у справі не встановлено. Доводи ОСОБА_1 про наявність обставин, які викликають сумніви в об'єктивності та неупередженості головуючого у справі, зводяться до незгоди його з постановленими судом рішень по іншим справам.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

VII Конгрес ООН по запобіганню злочинності і поводженню з правопорушниками 1985 р. схвалив Основні принципи незалежності судових органів, де проголошується, що незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в Конституції або законах країни; судові органи вирішують передані їм справи неупереджено, на підставі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукання, тиску, погроз або втручання прямого чи непрямого з будь-якого боку і з будь-яких причин; незалежність судових органів дає їм право і вимагає від них забезпечення справедливого ведення судового розгляду і додержання прав сторін. Незалежність судів та підкоріння їх лише закону забезпечується організаційними та процесуальними гарантіями.

Практика Європейського суду з прав людини в першу чергу виходить з презумпції незалежності судів. Незалежність розуміється як здатність суду розглядати справу та ухвалювати рішення, не перебуваючи при цьому у будь-якій залежності від волі сторін чи органів державної влади. (Для прикладу рішення по справі «Васілеску проти Румунії», в якій орган, уповноважений ухвалювати остаточне рішення по справі, був підпорядкований Генеральному прокурору.)

Суд також констатує, що незгода з рішеннями суду сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді упередженості, позаяк кожне рішення суду, зокрема і процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

При оцінці рішень судді як незаконних, в тому числі і як неправосудних, слід керуватись правовими позиціями Конституційного Суду України, викладених у Рішенні у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України окремих положень Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 11 березня 2011р. № 2-рп/2011, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини третьої статті 25 Закону України «Про Вищу раду юстиції» від 15 січня 1998 року № 22/98-ВР зі змінами права Вищої ради юстиції витребувати від судів копії судових справ, розгляд яких не закінчено.

Важливим у наведеній правовій позиції КС України є те, що оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанції, і не може даватись будь-якими органами, їх посадовими особами, організаціями, підприємствами і установами, громадянами тощо.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (№33949/02) наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію неупередженість суду визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Суд не вбачає підстав для відводу головуючому судді, оскільки підстави, які містяться в нормах ст. 20 ЦПК України в даному випадку не встановлені.

Таким чином, заявлені ОСОБА_1 підстави для відводу головуючому не є на думку суду такими, що наділені суб'єктивними та об'єктивними критеріями встановлення упередженості суду та які унеможливлювали прийняття суддею об'єктивного рішення у справі, а тому обґрунтованого підґрунтя для задоволення заяви про відвід відсутні.

Керуючись ст.ст. 20, 23 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання державного акта про право власності на земельну ділянку недійсним - відмовити.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Галич О.П.

07 вересня 2016 року