У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Остапчука Д.О., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовомОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування витрат, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що на підставі ордеру на жиле приміщення від 27 червня 2013 року № 1609 та договору найму на користування жилим приміщенням від 23 червня 2013 року № 4 він вселився в квартиру № АДРЕСА_1. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня

2014 року визнано за ОСОБА_6 право власності на вказану вище квартиру. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 15 жовтня 2014 року, визнано недійсним ордер на жиле приміщення, виданий ОСОБА_4 на квартиру № АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що з метою приведення вказаного приміщення в стан, придатний для проживання, ним було проведено капітальний ремонт, внаслідок чого ним було понесені витрати, вартість яких згідно із висновком про оцінку майна

від 26 березня 2015 року становить 171 100 грн, просив суд стягнути з відповідача на його користь зазначену суму.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 11 лютого

2016 року рішення суду першої інстанції змінено шляхом виключення з його мотивувальної частини висновків суду щодо поширення на спірні правовідносини ст. ст. 22, 1166 ЦК України та про те, що висновок ТОВ «Оціночна фірма «ЮНІТ» та копії чеків не є належними та допустимими доказами.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивач вселився у квартиру № 1 по пров. 2-му Продольному, 1 в м. Суми на підставі ордеру на жиле приміщення від 27 червня 2013 року № 1609 та договору найму на користування жилим приміщенням

від 23 червня 2013 року № 4.

Пунктом 2.1 договору найму, укладеного між Сумським міським відділом УМВС України в Сумській області та позивачем, передбачено обов'язок останнього проводити на умовах і в порядку, що визначаються законодавством України за свій рахунок поточний ремонт займаного приміщення.

Аналогічні положення містяться і в п. 31 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР та ч. 1 ст. 819 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 819 ЦК Україникапітальний ремонт житла, переданого у найм, зобов'язаний здійснювати наймодавець, якщо інше не встановлено договором.

Якщо майно в силу обставин, за які наймач не відповідає, знаходиться в стані непридатному для використання, наймач має право достроково розірвати договір (п. 2.2 договору найму).

Згідно зі звітом про оцінку майна від 26 березня 2015 року позивачем здійснено не капітальний ремонт житла, а невід'ємні поліпшення квартири.

Якщо наймач за рахунок власних коштів здійснив поліпшення майна, які неможливо відокремити від майна інакше як із завданням йому шкоди, то у разі припинення договору ці поліпшення залишаються у власності наймодавця (п. 4.2 договору найму).

Відповідно до ч. ч. 1-3, 5 ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

З огляду на зазначене, місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, виходячи з безпідставності позовних вимог.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції, обґрунтовано виходив із того, що до правовідносин, що виникли між сторонами не можна застосовувати положення ст. ст. 22, 1166 ЦК України, при цьому правильно посилаючись на приписи глави 3 розділу 3 Житлового Кодексу УРСР та умови договору про найм житлового приміщення, дійшов висновку, що позивач здійснив не капітальний ремонт, а невід'ємні поліпшення квартири, які, із урахуванням умов договору найму, залишаються у власності наймодавця. Крім того, відсутні підстави для задоволення позову й з огляду на те, що сторони між собою у договірних правовідносинах не перебували.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень, і зводяться до переоцінки доказів, досліджених судами попередніх інстанцій

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 грудня

2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
Д.О. Остапчук О.В. Попович