Справа № 344/9459/16-ц
Провадження № 2/344/4225/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської міської ради ( надалі - Відповідач 1), ОСОБА_3 (надалі «Відповідач 2»), в якому просив визнати за ним право власності на 1/3 частки квартири за адресою АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4, який помер 08.02.1999 року в порядку набувальної давності.

Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з»явилась, подала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, позов визнає.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Статтею 328 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів №111 від 08.04.1992 року Позивачу надано право піклування над ОСОБА_4, який проживав разом з позивачем по вул. Симоненка, 14/46 в м. Івано-Франківську.

20.10.1993 року під час приватизації вказаного вище житла, ОСОБА_4 набув право власності на 1/3 квартири.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії I-HM №105287 від 09.02.1999 року ОСОБА_4 помер 08.02.1999 року. ( а.с.14).

Як випливає зі змісту позовної заяви, спадкоємців у ОСОБА_4 не залишилось. На сьогоднішній день Позивач разом з Відповідачем, яка являється йому дружиною, продовжують проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1, добросовісно та відкрито володіють цим майном бульше 17 років, сплачують комунальні послуги.

Факт постійного проживання Позивача у вказаній квартирі підтверджується матеріалами справи та не спростовано належними засобами доказування.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.10.1993 року, квартира АДРЕСА_2, дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сімї ОСОБА_3, ОСОБА_5 в рівних долях -по 1/3( а.с.11).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 31.05.2016 року квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності у розмірі 1/3 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ( а.с.15-16).

Відповідно до довідки №02-02/3088 від 08.06.2016 року в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 - підопічний, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с.17).

Відповідно до звіту про оцінку майна від 06.06.2016 року ринкова вартість двокімнатної квартири, загальною площею 44,4 кв.м. АДРЕСА_5 складає 66 000 грн. (без ПДВ).

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України:Правила ст 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом.

Згідно п.9,11,13,14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном протягом 5 років, набуває право власності на це майно (набувальність), ящо інше не встановлено ЦК України.

Судом встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені ним письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають. Оспорюване нерухоме майно, а саме 1/3 квартири по вул. Симоненка, 14/46 в м. Івано-Франківську належало на праві власності ОСОБА_4, який був підопічним Позивача, таким чином визнання права власності на нього за позивачем не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 11, 328, 344, 392, Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, ч. 3 ст. 61, 174 ЦПК України, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН право власності на 1/3 частки квартири за адресою АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4, який помер 08.02.1999 року в порядку набувальної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Домбровська Г.В.