Справа № 203/288/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 травня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Карпенка С.Ф.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю прокурора - Лопацької К.В.

представника позивача - Білоус Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

25 січня 2016 року позивач звернувся до Кіровського районного суду з вказаним позовом, уточненим в процесі розгляду справи 05 квітня 2016 року, посилаючись на слідуючи обставини.

В управлінні-службі у справах дітей Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, за категорією «проживання дитини у сім'ї, в якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов'язків» перебуває дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батько дитини- ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5

Мати дитини- відповідачка по справі ОСОБА_2 ухиляється від виховання та утримання дитини, не працює, на грунті зловживання спиртними напоями залишала дитину без нагляду та їжі, дитина була направлена в центр соціально-психологічної реабілітації «Барвінок». Відповідачка байдужа до подальшої долі дитини, в центр реабілітації зявлялась 16 жовтня 2015 року в нетверезому стані, з дитиною не спілкувалась, матеріальну допомогу дитині не надає. Вона неодноразово попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, але позитивних висновків не зробила, не працює, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчання, здоров'ям, не займається підготовкою дитини до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, речами особистого вжитку дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не контролює її дозвілля, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; зловживає алкоголем, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, наслідком чого стало влаштування дитини до центру соціально-психологічної реабілітації дітей.

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, в також про стягнення з відповідачки аліментів в розмірі 1 / 3 частки з усіх видів заробітку матері, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня надходження заяви до суду- з 25 січня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття, на користь законного представника дитини.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Прокурор в судовому засіданні підтвердив згоду з позовними вимогами.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, викликалась до суду неодноразово, належним чином, в тому числі неодноразово особисто під розпис, причину неявки суду не повідомила. Суд, з урахуванням викладеного прийшов до висновку про доцільність розгляду справи в заочному порядку, на чому наполягали в судовому засіданні представник позивача та прокурор.

Суд, заслухав представника позивача, з урахуванням думки прокурора, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

В управлінні-службі у справах дітей Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, за категорією «проживання дитини у сім'ї, в якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов'язків» перебуває дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Дитина ОСОБА_3, проживала з матір'ю- відповідачкою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено довідкою №1696 від 27.03.15р. КП «ЖГ Кіровського району» ДМР (а.с. 11). Спеціалістами управління-служби у справах дітей неодноразово здійснювалися виходи в сім?ю. Умови проживання дитини недостатньо належні: в квартирі прибрано, є необхідні меблі та побутова техніка, але вони дуже старі; газопостачання та опалення відсутнє, кімната обігрівається обігрівачем. Дитина має місце для сну та навчання, одягом та шкільним приладдям забезпечена в досить обмеженій кількості. З матір'ю неодноразово проводилася профілактично - роз'яснювальна робота щодо належного виконання батьківських обов'язків, необхідності працевлаштування, недопустимості зловживання алкоголем, наркотичними речовинами, мати неодноразово попереджалась про адміністративну відповідальність за ст.184, 173-2 КУпАП. Додатково матері роз'яснювалися положення ст.164 щодо підстав позбавлення батьківських прав.Вказане підтверджено актами обстеження умов проживання (а.с.12-16).

Згідно повідомлення управління праці та соціального захисту населення мати- ОСОБА_2., не отримує соціальну допомогу на дитину ОСОБА_3 (а.с.22).

ОСОБА_3 навчалась в СШ №13 у 4 класі, але за домовленістю між батьками дитина з квітня 2015 року переїхала жити до батька ОСОБА_5, який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 У травні 2015 року ОСОБА_3 закінчила 4 клас КЗ Старокодацької НСЗШ, згідно довідки №348 від 04.08.2015р. (а.с.18).

Згідно повідомлення Новоолександрівської сільської ради від 29.07.2015р. (а.с.23) протягом останнього часу дитина ОСОБА_3, проживала разом з батьком ОСОБА_5 за своїм бажанням. Зі слів ОСОБА_3, мати вела аморальний спосіб життя, пиячила, ніде не працювала. За весь час проживання дитини з батьком, мати жодного разу не забирала

доньку до себе. Батько дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер. Після його смерті дитина тимчасово проживала у свого класного керівника ОСОБА_6, так як мати не цікавилась життям дитини.

Після смерті батька дитина ОСОБА_3 була влаштована класним керівником ОСОБА_6 до КЗ «Дитячого санаторія №1» Дніпропетровської обласної ради», де перебувала до 30.07.2015р., матері при влаштуванні не було, відвідувати дитину не з'являлась.

З серпня 2015року дитина проживала із матір'ю, була зарахована до 5-Б класу СЗШ №37 (а.с.18).

26 серпня 2015 року до служби у справах дітей Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради надійшло повідомлення від депутата Новоалександрівської сільської ради ОСОБА_7, щодо дитини ОСОБА_3 (а.с.23). Згідно повідомлення відповідачка з 21.08.15р по 26.08.15р. протягом трьох днів пиячила, дитина знаходилась без нагляду дорослих у знайомих. 26.08.2015р., дитину ОСОБА_3, привезла ОСОБА_8 до служби у справах дітей Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради з метою подальшого влаштування дитини до центру соціально-психологічної реабілітації.

За клопотанням управління-служби у справах дітей та заявою матері з 26.08.15 та на теперішній час дитина ОСОБА_3, перебуває в центрі соціально-психологічної реабілітації «Барвінок». За інформацією адміністрації центру за час перебування дитини у закладі мати відвідувала доньку 11.09.15р., а 16.10.15р. приїхала у нетверезому стані, тому з дитиною не спілкувалась, взагалі долею не цікавилась, матеріальну допомогу не надавала. Під час спілкування з дитиною з'ясовано, що вона не заперечує повернутися проживати разом з матір'ю, якщо та в свою чергу змінить ставлення до неї, її виховання та утримання (а.с.25-26).

Відповідачка неодноразово попереджалася про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, але позитивних висновків не зробила, не працює, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчання, здоров'ям, не займається підготовкою дитини до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, речами особистого вжитку дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не контролює її дозвілля, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; зловживає алкоголем, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, наслідком чого стало влаштування дитини до центру соціально-психологічної реабілітації дітей.

У зв'язку з вищевказаним управління-служба у справах дітей Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради звернулося до органу опіки та піклування Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради з проханням розглянути на комісії з питань захисту прав дитини питання щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 Відповідачка належним чином була повідомлена, на засідання комісії з'явилася, проти позбавлення батьківських прав заперечувала, пояснень та документів на підтвердження своєї позиції не надала, у зв'язку з чим орган опіки та піклування - виконавчий комітет Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради надав письмовий висновок від 17.12.15 року № 16/442 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н.» (а.с.27-28).

До управління-служби у справах дітей Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради надійшла інформація, що відповідачка відчужила житло за адресою: АДРЕСА_1, та придбала житло за адресою: АДРЕСА_3 переїхала туди мешкати. Згідно довідки № 161 від 16.03.2016 року, виданої виконкомом Почино-Софіївської сільської ради, за адресою: АДРЕСА_4 зареєстрована ОСОБА_2, неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Згідно акту обстеження, наданого виконавчим комітетом Почино-Софіївської сільської ради, умови проживання потребують покращення за вищевказаною адресою, у зв'язку з чим комісія прийшла до висновку про недоцільність повернення дитини з реабілітаційного центру (а.с.50).

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» «…Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами…».

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Ст.180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні їх від цього обов'язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти-члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» ст.32 «за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України», «…Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей.

Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутньою особою - влаштування дитини на виховання в сім'ю опікуна, піклувальника, до прийомної сім'ї, дитячого будинку сімейного типу або до державного закладу.

Відповідно до ст.248 Сімейного кодексу України дитина, яка залишилася без батьківського піклування та проживає в державному закладі має право на збереження права користування житлом, в якому вона раніше проживала.

Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Відповідно до ч.5 ст.164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Відповідно до постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.07 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» «…Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками».

Суд визнає повністю достатньо аргументованими посилання позивача про необхідність позбавлення батьківських прав відповідачки відносно дитини, позовні вимоги у вказані частині підлягають повному задоволенню. Представником позивача в судовому засіданні доведено доцільність накладання заборони на відчуження майна та житла неповнолітньої дитини.

В той же час, позов в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, з урахуванням майнового стану відповідачки, яка не працює, реальних доходів не отримує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57-64, 208, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, ст.ст.150, 164,180-182, 191, 248 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Постановою №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов органу опіки та піклування Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку м.Дніпропетровська (іпн.НОМЕР_1) батьківських прав відносно дитини- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку матері, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня надходження заяви до суду- з 25 січня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття, на користь законного представника дитини.

Накласти заборону на відчуження майна та житла вказаної дитини за адресоюАДРЕСА_5 про що повідомити нотаріуса за місцем знаходження житла.

В решті позовних вимог відмовити, у зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення також може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Карпенко С.Ф.