Справа № 495/4082/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

15 червня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Заверюха В.О.,

при секретарі Червинській І.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 10 серпня 2003 року Кулевчанською сільською радою Саратського району Одеської області, актовий запис №11, мотивуючи тим, що шлюбні стосунки між ними припинені, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові, поваги, шлюб має формальний характер, сторони проживають окремо один від одного. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Примирення позивач вважає неможливим.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнав, просив прозрівати шлюб.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Костова) 10 серпня 2003 року був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ВЛ №182037, виданим 10 серпня 2003 року Кулевчанською сільською радою Саратського району Одеської області, актовий запис №11. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, вони не проживають однією сім'єю, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові, поваги, шлюб має формальний характер оскільки сторони проживають окремо один від одного. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Примирення позивач вважає неможливим.

Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також з огляду на те, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Керуючись ст.ст. 11,60,61,208,209,212,213-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 10 серпня 2003 року Кулевчанською сільською радою Саратського району Одеської області, актовий запис №11 розірвати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя