Справа № 214/5561/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 листопада 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Горбуновій Л.С.

за участю заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, суд -

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить : встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме, що ОСОБА_2 доводилася ОСОБА_3 матір'ю.

В обґрунтування заяви навела наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, яка є матір'ю ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, яка є матір'ю заявника.

Відповідно до ст. ст.1217,1223, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом, а у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України у порядку черговості. Незалежно від виду спадкування є особи, які в силу ст. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадщині. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Із визначених приписами діючого законодавства осіб, які одержали право на спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_2 є лише ОСОБА_3 Це зумовлено тим, що заповіт відсутній, інших спадкоємців першої черги за законом або осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3, із визначених приписами діючого законодавства осіб, які одержали право на спадкування, є лише заявник, оскільки заповіт ОСОБА_3 відсутній, а інших спадкоємців першої черги за законом або осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає.

Порядок здійснення права на спадкування визначений статтями 1268, 1270 ЦК України. Так, ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу частини 3 цієї статті - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, у строки обумовлені ст.1270 ЦК України має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

І ОСОБА_3 і заявник прийняли спадщину відповідно до Закону. Зокрема, ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 в порядку ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. А заявник прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 в порядку визначеному ст.1270 ЦК України, тобто у встановлений статтею шестимісячний термін подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та прийняла її.

На момент смерті, спадкодавцю ОСОБА_2 належало на праві приватної власності таке нерухоме майно: 1/2 частка квартири за адресою : АДРЕСА_1

Внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилась спадщина у виді майнових прав на нерухоме майно і ці майнові права перейшли до спадкоємця ОСОБА_3 Проте, спадкоємець ОСОБА_3 за життя не оформлювала своїх спадкових прав на спадщину після смерті ОСОБА_2 А отже, спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2, належить до спадкування спадкоємцям, які мають право на спадщину і після смерті ОСОБА_3, тобто заявнику.

На момент смерті спадкодавцю ОСОБА_3 належало на праві приватної власності таке нерухоме майно: 1/2 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи зазначене, слідує, що заявнику належить до спадкування квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Після спливу терміну, встановленого Законом для прийняття спадщини, заявник звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Але, 15.02.2016 року приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свою відмову нотаріус обґрунтував тим, що неможливо встановити родинні відносини між померлими ОСОБА_3 та її матір'ю ОСОБА_2.

За таких обставин заявник вимушена звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Це зумовлено тим, що заявник не може підтвердити документально факт родинних відносин між померлими.

Так, ОСОБА_3 при народженні отримала ім'я «ОСОБА_3», а паспорт отримала на ім'я «ОСОБА_3». Після цього, ОСОБА_3 під ім'ям «ОСОБА_3» уклала шлюб з ОСОБА_4, в результаті якого змінила прізвище на «ОСОБА_3». Під прізвищем «ОСОБА_3» ОСОБА_3 і народила заявника ІНФОРМАЦІЯ_3.

Проте, 07.09.1967 року цей шлюб був розірваний і ОСОБА_3 знову змінила прізвище на «ОСОБА_3». 26.05.1976 року ОСОБА_3 знову уклала шлюб, в результаті чого змінила своє прізвище «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3». Всі ці обставини підтверджуються відповідними актами цивільного стану. Не підтверджується лише факт укладення шлюбу ОСОБА_3 під ім'ям «ОСОБА_3» з ОСОБА_4, в результаті якого вона змінила прізвище на «ОСОБА_3». Документ, який міг би посвідчити цей факт, втрачений ОСОБА_3 ще за її життя. Отримати повторно цей документ заявник не має права, оскільки законом не передбачено право на

отримання документів, які стосуються особи померлих. До того ж заявнику невідомі обставини та місце укладення цього шлюбу.

Крім того, не підтверджується і факт народження ОСОБА_3, оскільки свідоцтво про народження не отримувалось, а довідка стара і нечитабельна. За таких обставин, заявник і вимушена звернутись до суду із цією заявою.

У судовому засіданні заявник заяву підтримав повністю, підтвердивши її зміст.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні дала показання, з яких вбачається, що померла ОСОБА_3 була її сусідкою, з якою проживала по сусідству 30 років. Також, хй,свідку, відомо, що померла ОСОБА_2 доводилася ОСОБА_3 матір'ю. Спілкувалася з ними обома. Вони називали одна одну відповідно дочкою та матір'ю.

Представник заінтересованої особи - виконкому Саксаганської районної у місті ради у судове засідання не з'явився, подав заяву, згідно якої просить розглянути справу за їх відсутності, прийняти рішення на розсуд суду.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.9,11), свідоцтво про народження (а.с.10),свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.12), довідка (а.с.13), витяг (а.с.14), свідоцтво про смерть (а.с.15,19), свідоцтво про право власності (а.с.16), постанова нотаріуса (а.с.18).

Вислухавши заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У судовому засіданні на підставі пояснень заявника, свідка, письмових доказів: свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.11), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.12), довідки (а.с.13), свідоцтв про смерть (а.с.15,19), встановлено, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, доводилася ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 матір'ю.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 208, 212, 214, 215, 256, 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме, що ОСОБА_2 доводилася ОСОБА_3 матір'ю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов