Провадження № 2/761/4704/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Волошина В.О.

при секретарі: Бойко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

В березні 2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 18, 19) до відповідачки ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», в якому просив суд:

- стягнути з відповідачки на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 24163,0 грн.; у відшкодування моральної шкоди 5000,0 грн., а також понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому належить на праві власності квартира АДРЕСА_1. Протягом січня, лютого 2016р. відбулися залиття його квартири з вище розташованої квартири № 34 в цьому ж будинку, яка належить на праві власності відповідачці. Внаслідок неодноразових фактів залиття його квартири були пошкоджені стеля, стіни та підлога. Зазначені залиття відбулись саме з вини власника квартири АДРЕСА_2, чим спричинено позивачу матеріальну та моральну шкоду, оскільки в досудовому порядку відповідачка відмовилась відшкодувати спричинену шкоду, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених позові, просив суд позов задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначаючи, що докази, які надані стороною позивача є неналежними, складеними в порушення вимог закону, але не заперечували, що мали місце факти залиття квартири позивача № 30 з належної їй квартири АДРЕСА_2.

Третя особа, про час та місце розгляду справи була оповіщена в установленому законом порядку, свого представника до суду не направила, заперечення на позов не подавались.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, згідно свідоцтва про право власності від 30 грудня 1997р. власниками квартири АДРЕСА_1 є позивач та його батьки: ОСОБА_3, ОСОБА_4, які померли ІНФОРМАЦІЯ_1 і ІНФОРМАЦІЯ_2. відповідно (а.с. 23, 26, 27). У зазначеній квартирі позивач зареєстрований та проживає.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 повідомила, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_2, в якій вона не проживає але періодично її відвідує.

У відповідності з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що 08, 31 січня, 05 лютого 2016р. його квартира була тричі залита з вище розташованої квартири АДРЕСА_2, з причин: пошкодження гнучкої підводки до унітазу в цій квартирі АДРЕСА_2 та пошкодження вентиля та шлангу до пральної машини в зазначеній квартирі.

В судовому засіданні відповідачка не заперечувала фактів залиття квартири позивача, проте зазначала, що акти, які були складені за фактами залиття квартири позивача (а.с. 11-13) є неналежними доказами. Крім того, відповідачка зазначала, що готова здійснити відновлювальний ремонт квартири позивача, проте останній відмовився.

Доводи сторони відповідача, що акти про залиття не можуть бути використані як докази, в зв'язку з відсутністю підписів власника квартири, яка була затоплена та власника квартири, у якій було виявлено протікання, суд не приймає до уваги, оскільки відсутність підпису цих осіб у вищевказаних актів не є підставою для визнання цих актів неналежним доказом, при цьому судом враховано, що сторона відповідача в судовому засіданні визнала, що мали місце неодноразові факти залиття квартири позивача саме з квартири сторони відповідача.

Для визначення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок залиття, позивачем було надано суду, зведений кошторисний розрахунок вартості, згідно якого розмір матеріального збитку складає 24163,0 грн. (а.с. 35-38), при цьому позивач звертав увагу суду, що стан квартири після неодноразових фактів її залиття погіршився (а.с. 39-43) утворилась пліснява та грибкові утворення на стінах та стелі в його квартирі.

Під час розгляду справи відповідачкою на спростування розміру матеріального збитку не було надано суду жодного доказу.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд вважає за необхідне взяти до уваги зведений кошторисний розрахунок, , який було надано стороною позивача.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Оцінюючі належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 24163,0 грн.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності з п. 3) ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що мало місце неодноразові залиття квартири позивача, з вини сторони відповідача, внаслідок яких було пошкоджено його майно, також ці залиття спричинили у позивача негативні зміни у звичайних умовах його життя, що зумовлено витрачанням часу на документальне оформлення випадку залиття, тривалого захисту свого порушеного права в суді, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, з відповідачки на користь позивача у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 1000,0 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 61, 79, 88, 169, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р. з подальшими змінами та доповненнями, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, 24163,0 /двадцять чотири тисячі сто шістдесят три/ грн.; 1000,0 /одна тисяча/ грн. - у відшкодування моральної шкоди; 551 /п'ятсот п'ятдесят одна/ грн. 20 коп. - судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 /п'ятсот п'ятдесят одна/ грн. 20 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: