У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 20 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та визначення способу участі у його вихованні,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вони є дідусем та бабусею малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. 21 травня 2012 року шлюб між батьками дитини ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було розірвано. На даний час батьки проживають окремо. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 15 в листопада 2013 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_6 з мамою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Вони як дідусь та бабуся мають велике бажання брати участь у вихованні онука, хочуть проводити з ним більше часу, допомагати матеріально. Однак через неприязні стосунки з відповідачем у них існують об'єктивні труднощі у можливості побачитися з онуком. Позивачі просили зобов'язати відповідача не чинити перешкод в особистому спілкуванні їх з онуком ОСОБА_6; визначити спосіб участі у вихованні їх онука шляхом надання можливості їхнього спільного відпочинку та проведення дозвілля під час одного тижня зимових, двох тижнів літніх і одного тижня весняних або осінніх канікул ОСОБА_6 кожного року з наданням їм права вибору на власний розсуд місця і форми спілкування з дитиною; визначити, що спілкування їх з онуком у вказані дні може відбуватися на території їхнього проживання або на їх розсуд без обов'язкової участі мами ОСОБА_2 та членів її родини, бабусі, дідуся, брата тощо.

В ході судового розгляду позивачі уточнили свої позовні вимоги та просили визначити позивачам спосіб участі у вихованні їх онука шляхом надання їм можливості спільного відпочинку та проведення дозвілля під час чотирьох тижнів літніх канікул ОСОБА_6

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 20 травня 2016 року, позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод в особистому спілкуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1).

Визначено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порядок участі у вихованні онука ОСОБА_6 шляхом надання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можливості їхнього спільного з ОСОБА_6 відпочинку та проведення дозвілля протягом 20 днів у період з 01 червня по 31 серпня відповідного календарного року безперервно, надавши ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право вибору на власний розсуд місця і форми спілкування з ОСОБА_6

Визначено, що спілкування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з їх онуком ОСОБА_6 у період з 01 червня по 31 серпня відповідного календарного року протягом 20 днів безперервно може відбуватися на території їх фактичного проживання або на їх розсуд, але з обов'язковим повідомленням про таке місце ОСОБА_2 за 2 дні до початку двадцятиденного спілкування, без обов'язкової участі матері ОСОБА_6 та членів її родини.

У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вказував на обґрунтованість та доведеність заявлених вимог.

Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 20 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та визначення способу участі у його вихованні.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов