Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Томіленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1, учасник третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про скасування рішення третейського суду, -

ВСТАНОВИВ:

23.08.2016р. до Дніпровського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просить скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 22.04.2015 року по третейській справі № 504/15.

Заява обґрунтована тим, що 15.08.2008р. між ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк»), укладено договір кредиту №851/10/27-11/8-361 на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до умов якого банк надав 18903,00 доларів США зі сплатою 5% річних та кінцевим терміном повернення коштів до 10.08.2015 року. 22.04.2015р. Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків було постановлено рішення, яким стягнуто із заявника на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором. Заявник з рішенням третейського суду не погоджується, посилаючись на те, що на дату винесення рішення третейським судом Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, отже справа не була підвідомча третейському суду. Рішення третейського суду одержано заявником 04.04.2016р. та протягом трьох місяців направлено до суду заяву про скасування рішення третейського суду. 24.06.2016р. заява з додатками отримана Дніпровським районним судом м. Києва, однак була залишена судом без розгляду, оскільки до заяви не було долучено клопотання про поновлення строку на оскарження рішення третейського суду. Зазначені обставини заявник просить визнати поважними та поновити строк на оскарження рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 22.04.2015 року по третейській справі № 504/15.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не заявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань суду не надав.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не заявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань суду не надав.

Крім того, письмове клопотання направив до суду Голова Постійно діючий третейський суд при Асоціації українських банків (а.с.55-57).

Відповідно до ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали третейської справи № 504/15, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди», спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.04.2015 року по справі №504/15 позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 184794,64грн. та 2247,95грн. третейського збору.

Судом встановлено, що рішення третейського суду постановлене на підставі укладеного 15.08.2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 договору кредиту №851/10/27-11/8-361, згідно умов якого останньому надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 18903,00 доларів США, зі сплатою 5 % річних та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 10.08.2015 року, для оплати придбаного автомобіля марки «SEAT», моделі COROLA, 2008 року випуску, чорного кольору, згідно договору купівлі-продажу № б/н від 14.08.2008 року, укладеним з ДП «Автотрейдінг-Харків».

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди».

Частиною 1 ст. 12 цього Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону визначено, що третейська угода укладається в письмовій формі та має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце та дату укладення угоди.

Відповідно до п. 6.1, 6.2 Договору кредиту №851/10/27-11/8-361 від 15.08.2008р., всі спори та непорозуміння, які можуть виникнути в зв'язку з укладанням та виконання положень цього договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами на рівні їх уповноважених представників. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем В.М. Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз О.А. або Білоконем Ю.М. у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункту суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Отже, зазначений договір кредиту містить третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків згідно регламенту даного третейського суду.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких третейськими судами заборонений.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, про скасування якого просить заявник, ухвалено 22.04.2015 року, тобто після внесення вищезазначених змін до Закону.

Як убачається з матеріалів третейської справи №504/15, копію оскаржуваного рішення третейського суду заявник ОСОБА_1 отримав 05.04.2016 р. (а.т.с.32), вперше до суду із заявою про скасування рішення третейського суду заявник звернувся 22.06.2016р., проте його заява ухвалою Дніпровського районного суду від 06.07.2016р. була залишена без розгляду в зв'язку з неподанням заяви про поновлення строку для звернення до суду (а.с.20), у зв'язку чим строк звернення з заявою про скасування рішення третейського суду перервано.

З огляду на викладене, суд убачає визначені ч.3 ст.389-1 ЦПК України підстави для поновлення строку звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, одержавши кредит на придбання транспортного засобу, тобто на споживчі потреби, спір виник щодо стягнення заборгованості за споживчим кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015р. у справі № 6-856цс15, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та для всіх судів України, відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015р. у справі № 6-2074цс15, положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту. Отже, суди дійшли помилкового висновку про те, що заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів не поширюється на спори про захист прав банківських установ, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем - споживач.

Верховним Судом України також викладена правова позиція при прийнятті Постанови від 03.02.2016р. у справі №2630цс15, де вказано про те, що системний аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб'єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах. Незалежно від предмета й підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, учасник третейського розгляду - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 22.04.2015 року по третейській справі №504/15 підлягає задоволенню, оскільки відносини, що виникли між сторонами спору та були предметом розгляду в третейському суді, пов'язані з виконанням зобов'язань по кредитному договору, кредит за яким надавався на споживчі потреби, враховуючи той факт, що на час ухвалення Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків оскаржуваного рішення - 22.04.2015 року, діяла редакція Закону України «Про третейські суди», якою передбачена заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), справа, у якій прийнято оскаржуване рішення третейського суду, у відповідності до вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» не була підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 2, 5, 6, 51, 55, 57 Закону України «Про третейські суди», ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 2, 210, 389-1, 389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заяву ОСОБА_1, учасник третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про скасування рішення третейського суду - задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.04.2015 року по справі №504/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя