Справа №491/803/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого Дорош В.В.

при секретарі Юраш І. О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2,, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві справу за позовом ОСОБА_4 до відділу Держземагенства в Ананьївському районі Одеської області та Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права власності на земельну частку (пай), уточнення списку членів КСП, що додається до державного акта на право колективної власності на землю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 19 липня 2016 року звернувся до суду із заявою, в якій зазначає, що на підставі запису трудової книжки 30 грудня 1995 року він був прийнятий в члени КСП «Більшовик». Для одержання права на земельну частку (пай) в 1996 році прізвище позивача було внесено в списки громадян членів КСП та зачитано на загальних зборах.

В звязку з тим, що ОСОБА_4 до теперішнього часу не отримав право на земельну частку (пай), він звернувся з відповідними запитами до відділу Держземагенства в Ананьївському районі Одеської області та до Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області. Ананьївська районна державна адміністрації Одеської області на запит позивача повідомила, що передача землі у колективну власність КСП «Більшовик» відбулась на підставі рішення Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 08 червня 1995 року за №3, а державний акт на право колективної власності на землю КСП «Більшовик» був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю від 20 грудня 1995 року за №7. Також позивачу стало відомо, що згідно Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), сертифікат на його прізвище не видавався. Відділ Держземагенства жодної відповіді на його запит не дав, а з усної розмови позивач зрозумів, що жодної інформації йому надано не буде. ОСОБА_5 управління Держземагенства в Одеській області йому було повідомлено про те, що питання щодо виділення йому земельної частки (паю) може бути вирішено в судовому порядку.

Крім того, відповідно до діючого законодавства, право на земельну частку (пай), мають члени КСП, в тому числі люди, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. На підставі викладеного, вбачається те, що головним критерієм для одержання права на земельну частку (пай) є факт членства в КСП на момент реєстрації державного акта на право колективної власності на землю. При цьому позивач вказує, що незважаючи на відсутність його в списках членів КСП «Більшовик», він являвся членом колгоспу, заяви про вихід із колгоспу він не писав та рішення про виключення його з членів колгоспу також не приймалося, в звязку з чим він вважає, що має право на земельну частку (пай), оскільки являвся членом КСП «Більшовик», тому звернувся до суду з даним позовом та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача, діюча на підставі довіреності (а.с.24), позовні вимоги довірителя підтримала в повному обсязі та пояснила, що дійсно ОСОБА_4 не було включено до списку членів КСП, однак згідно трудової книжки у 1995 році його було прийнято в члени КСП «Більшовик» та він працював на даному підприємстві, про що також свідчить архівна довідка кількості вихододнів. Тому чому її довірителя ОСОБА_4 не було включено до списку членів КСП та не надано право на одержання земельної частки (паю), їй невідомо, що порушує його права та обовязки, оскільки заяви щодо виходу його з членів колгоспу він не писав та рішення щодо виключення його з членів колгоспу також не приймалося, у звязку з чим просить позовні вимоги довірителя задовольнити в повному обсязі.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача - Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, діючий на підставі довіреності (а.с.25,33,34), позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення, однак для обєктивного та всебічного розгляду справи хотів би вислухати думку представника Відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області.

Також під час розгляду справи по суті представник відповідача - Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, діюча на підставі довіреності (а.с.56), в принципі проти задоволення позовних вимог не заперечує, однак хотіла достеменно знати чи працював ОСОБА_4 в колгоспі на час розпаювання земельних часток і чому в його трудовій книжці відсутній запис про звільнення у звязку з реорганізацією, оскільки не зрозуміло, як сталось, що ОСОБА_4 працював в колгоспі під час розпаювання, а йому не надали земельну частку, і чи могло так статися, що могли не дати. Крім того, для обєктивного та всебічного розгляду справи хотіла б вислухати думку представника Відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області.

Представник відповідача Відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області у судове засідання на розгляд справи не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.32,43,55), відповідно до якої справу просить розглянути у відсутність їх представника, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача -Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, взявши до уваги заяву відповідача - Відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області, допитавши свідка, та вивчивши документи справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Допитаний судом свідок ОСОБА_6 пояснив, що протягом 1990-1997 років, він працював головою колгоспу «Більшовик», Ананьївського району,тому може сказати, що ОСОБА_4 був прийнятий у члени колгоспу після школи і направлений для навчання на тракториста до Ананьївського СПТУ,оскільки такий був порядок, а відразу після армії прийшов працювати в колгосп, однак з якого часу по який він точно не памятає, але є відповідні документи і чому його не внесено до списку членів КСП та не надано право на одержання земельної частки (паю), сказати не може, оскільки бухгалтер, який на той час працювала в колгоспі та здійснювала записи в трудовій книжці, на даний час є покійною. Потім записи в трудових книжках здійснювала інша людина. Після смерті бухгалтера були виявлені деякі недоліки, а саме: невчасно були здійснені записи в трудових книжках колгоспників, а тому можливо через даний факт ОСОБА_4С і не було внесено до списків членів КСП. Даний факт можливо прослідкувати лише з архівних довідок та документів ОСОБА_4 наданих в ході судового розгляду. На той час не обовязково було відпрацьовувати членам КСП трудодні.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком . Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та його показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам наданим ксерокопією диплому та військового квитка ОСОБА_4

( а.с.57,58).

Крім того, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що згідно копії паспорта, позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець с.Шелехове Ананьївського району Одеської області (а.с.6).

Судом також встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, було прийнято в члени КСП «Більшовик» Ананьївського району Одеської області на підставі протоколу №12 від 30 грудня 1995 року, про що свідчить копія трудової книжки колгоспника №0749246 від 19 червня 1997 року (а.с.7).

Також зясовано, що згідно Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по бувшому КСП «Більшовик» на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_4, не видавався, про що свідчить повідомлення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №01-23/564 від 13 квітня 2016 року (а.с.9).

З наданої копії архівної довідки №189 від 22 квітня 2016 року вбачається, що ОСОБА_4 ОСОБА_7 (запис зроблено російською мовою) було нарахована кількість вихододнів (а.с.14).

Відповідно до повідомлення ОСОБА_5 управління Держземагенства в Одеській області «Про розгляд звернення» №Ж-388/0-507/6-14 від 27 листопада 2014 року щодо отримання земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) із земель колишнього КСП «Більшовик» (а.с.19) встановлено, що з наявного у Відділі Держземагенства в Ананьївському районі Одеської області списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Більшовик» Ананьївського району Одеської області, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Більшовик» (а.с.10-11), включено 1007 осіб, серед яких прізвище ОСОБА_4 не значиться.

Згідно архівної довідки №188 від 22 квітня 2016 року (а.с.15), згідно рішення загальних зборів колгоспників у 1992 році на базі колгоспу «Більшовик» було створене колективне сільськогосподарське підприємство «Більшовик» села Кохівка Ананьївського району Одеської області. У 2000 році рішенням загальних зборів членів КСП «Більшовик» реорганізовано в два сільськогосподарських виробничих кооперативи «надія» і «Хлібороб», єдиним правонаступником архівних документів був СВК «Надія», у 2002 році СВК «Хлібороб» визнаний банкрутом. Згідно рішення загальних зборів засновників №1 від 11 жовтня 2002 року СВК «Надія» реорганізований в товариство з обмеженою відповідальністю «Від-Інвест» села Кохівка Ананьївського району Одеської області. Рішенням Господарського суду Одеської області від 06 грудня 2007 року №21/142-07 ТОВ «Від-Інвест» признаний банкрутом та 19 грудня 2007 року зняте з державної реєстрації.

Відповідно до повідомлення відділу Держгеокадастру у Ананьївському районі Одеської області №9-1/2-16 від 30 серпня 2016 року (а.с.31) вартість земельної частки (паю), яка перебуває в колективній власності КСП «Більшовик» на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, з урахуванням індексації станом на 01 січня 2016 року становить 141709,53 гривні.

Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем регулюються Земельним кодексом України та Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»від 05 червня 2003 року № 899-ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоровя, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Абзацом 2 ч. 7 ст. 25 Земельного кодексу України встановлено, що розміри земельних ділянок, що виділяються для працівників державних та комунальних закладів, підприємств і організацій культури, освіти та охорони здоровя та пенсіонерів з їх числа, які проживають у сільській місцевості або селищах міського типу, не можуть перевищувати норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, встановлених законом для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям право на земельну частку (пай) мають члени колективного підприємства, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно з роз'ясненням Державного Комітету України по земельних ресурсах від 22.10.2001 року за №14-17 - 23819/5121 (УК № 216 від 21.11.2001 року) право на земельну частку (пай), може бути надано тим громадянам, які були безпідставно (помилково) невключені в список додаток до державного акта на право власності і на час видачі були членом зазначеного підприємства.

У відповідності зі статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним.

У відповідності до приписів статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права; припинення дії, яка порушує право. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, так як встановлено обставини прийняття та знаходження позивача в членах сільськогосподарського підприємства «Більшовик» Ананьївського району на момент реєстрації державного акту на право колективної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю від 20 грудня 1995 року за №7, в частині включення в список громадян членів сільськогосподарського підприємства «Більшовик».

Керуючись ст.ст. 10,11,212, 214-215,294 ЦПК України, ст.ст. 328 ЦК України, Указом Президента України від 1995 р. № 772 „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Зобовязати Ананьївську районну державну адміністрацію Одеської області включити в Додаток списку громадян до державного акту на право колективної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю від 20 грудня 1995 року за №7, в частині включення в список громадян членів сільськогосподарського підприємства «Більшовик» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії КК №686386, виданий 25 вересня 2001 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем та мешканцем с. Шелехове Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянина України серії КК №686386, виданий 25 вересня 2001 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) встановленого розміру в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Більшовик» на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, вартістю 141709 гривень 53 копійки.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. В. Дорош

Рішення набуло законної сили ____ ______________20___року.