АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - Національний банк України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 2 лютого 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Універсал Банк», третя особа - НБУ, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 2 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Позивач, зокрема, посилається на ті обставини, що суд першої інстанції не розглянув його позовні вимоги про зобов'язання відповідача надати інформацію на його запит від 12 серпня 2015 року та не взяв до уваги, що банк неправомірно відмовляє своєму клієнту у наданні інформації стосовно їх же договірних відносин.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представники інших осіб, що беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, від відповідача ПАТ «Універсал Банк» надійшли письмові заперечення, з яких вбачається, що відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення та провести розгляд справи без участі представника банку, третя особа НБУ про причини неявки суд не повідомила, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 7 березня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № CL22543 про отримання позивачем кредиту в сумі 9500,00 доларів США (а. с. 7-

_____________________________________________________

Справа № 756/11356/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/5799/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Богдан О.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

9).

12 серпня 2015 року позивач надіслав поштовим відправленням до ПАТ «Універсал Банк» запит (а. с. 10) та просив надати наступну інформацію:

1. повідомити, чи подавалась заява на міжбанківську валютну біржу від ПАТ «Універсал Банк» - від 7 березня 2008 року про конвертацію в сумі 9500,00 доларів США від заявника через банк і купівлю української гривні;

2. повідомити, чи направлялась заявка 7 березня 2008 року про продаж на Міжбанківській валютній біржі в сумі 9500,00 доларів США від позичальника через банк на купівлю української гривні.

2.1. якщо направлялась заявка про продаж на Міжбанківській валютній біржі валюти то вказати, по якому курсу була проведена продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажі вказаної суми валюти.

2.2. повідомити номер валютного рахунку, на який банк зарахував 9500,00 доларів США кредитних коштів.

2.3. надати копії меморіальних ордерів (заяви про видачу готівки) і та/або платіжних доручень на оплату 9500,00 доларів США - на споживчі цілі.

3. Надати такі розрахунки:

- суму погашеного кредиту;

- суму нарахованих відсотків (комісії);

- суму сплачених відсотків (комісії);

- суму нарахованих (з розрахунком) і сплачених, штрафних санкцій;

- сальдо розрахунків на дату надання інформації.

4. Підтвердити повноваження:

- особи, яка підписала генеральний договір про надання кредитних послуг № CL22543 від 7 березня 2008 року від імені банку.

Позивачу було відмовлено у наданні інформації, зазначеної у запиті, оскільки його письмовий запит не відповідав умовам діючого законодавства України та з метою не розповсюдження та захисту інформації, яка становить банківську таємницю (а. с. 41).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що запит позивача до банку про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, від 12 серпня 2015 року не відповідає умовам діючого законодавства України та з метою нерозповсюдження та захисту інформації, яка становить банківську таємницю, банком правомірно було відмовлено у наданні інформації, зазначеної у запиті.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації.

Інформація про банки чи клієнтів, що збирається під час проведення банківського нагляду, становить банківську таємницю.

Запитувана позивачем інформація відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» належить до банківської таємниці. Банківська таємниця може бути розкрита у порядку, визначеному ст. 62 зазначеного Закону.

Згідно постанови Правління НБУ від 14 липня 2006 року № 267 «Про затвердження Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці» існує відповідна процедура розкриття банківської таємниці.

Пунктом 3.1. Правил передбачено, що письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою.

Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку має бути підписаний цією особою. Її підпис має бути засвідчений підписом керівника банку чи вповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально.

На письмовий запит власника інформації, що становить банківську таємницю або з його письмового дозволу, банк розкриває таку інформацію в обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, що банк неправомірно відмовив йому у наданні інформації, яка містить банківську таємницю, стосовно їх же договірних відносин, є безпідставними, оскільки ним як клієнтом банку, була порушена процедура отримання такої інформації, а саме він був оформлений з порушенням вимог чинного законодавства України, підпис на запиті не був належним чином завіреним.

При цьому суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність вимог ОСОБА_2 про зобов'язання ПАТ «Універсал Банк» надати інформацію на запит ОСОБА_2 від 12 серпня 2015 року.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задовольнити позов, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Підстав до скасування рішення суду, передбачених статтею 309 ЦПК України, при апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене та у зв'язку з тим, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 2 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова