Рішення

Іменем України

29 березня 2016 року

Теребовлянський районний суд в складі:

Головуючого Малярчука В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 селищної ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 селищної ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 в її користь 5000 грн. моральної шкоди та 292 грн. 80 коп. матеріальної шкоди, а також просить стягнути із ОСОБА_3 селищної ради в її користь 5000 грн. моральної шкоди, судові витрати просить стягнути з відповідачів, посилаючись на мотиви, викладені в позовні заяві.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник просили позов задоволити в повному обсязі, посилаючись на мотиви, викладені в позовні заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні позову не визнали та просили відмовити в позові, посилаючись на мотиви викладенні у письмовому запереченні.

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради у судовому засіданні позову не визнав та просив відмовити в позові, посилаючись на мотиви викладенні у письмовому відзиву на позовну заяву.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, що є у справі, заслухавши учасників процессу, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки судом встановлено наступне:

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 18 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2014 року скасувано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

28 вересня 2015 року Теребовлянським районним судом було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та вирішено скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га. по вул. Галана, 44 в с. Воля Теребовлянського району Тернопільської області виданий ОСОБА_2, та скасувано рішення ОСОБА_3 селищної ради № 288 від 25 березня 2011 року в частині передачі ОСОБА_2 безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,25 га. по вул. Галана, 44, в с. Воля Теребовлянського району Тернопільської області.

Вказаним рішенням суду фактично було закінчено багаторічний спір щодо незаконного заволодіння ОСОБА_2 частини земельної ділянки ОСОБА_1, яка отримала у спадщину після смерті своєї сестри, будинковолодіння по вул. Галана, 44 в с. Воля Теребовлянського району.

Вказаний спір щодо незаконно володіння ОСОБА_2 частиною земельної ділянки розміром 0,25 гапо вул.. Галана с. Воля, Теребовлянського району фактично був розпочатий із за незаконних та протиправних дій працівників ОСОБА_3 селищної ради, які незаконним актом від 20 вересня 2006 року встановили межі земельних ділянок співвласників житлового будинку по вул. Галана, 44 в с. Воля, ОСОБА_2 та ОСОБА_1

В подальшому керуючись даним актом ОСОБА_3 селищна рада прийняла рішення № 324 від 27 березня 2007 року та рішення № 288 від 25 березня 2011 року де останнім рішенням було передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га. по вул. Галана, 44 в с. Воля, Теребовлянського району Тернопільської області.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з позовної заяви позивачкою ОСОБА_1 при подачі апеляційної та касаційної скарги було сплачено судовий збір в розмірі 292 грн. 80 коп. які судами апеляційної та касаційної інстанції не повертались, а тому позивачка просить судові витрати стягнути з відповідачки ОСОБА_2 як матеріальну шкоду.

Однак, відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10 судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10 визначені ЦПК види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Таким чином враховуючи вище викладене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 292 грн. 80 коп., слід відмовити, у звязку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Позивачка ОСОБА_1 неодноразово зверталась до ОСОБА_3 селищної ради з заявами про скасування незаконного акту від 20 вересня 2006 року, а також до ОСОБА_2 з проханням усунути перешкоди в користуванні її земельною ділянкою, яку вона в незаконний спосіб зайняла, однак відповідачка ОСОБА_2 на звернення позивачки не звертала уваги після чого позивачка була змушена ходити та їздити в різні інстанції з метою відновлення її порушеного права.

Хоча, ОСОБА_2 знала, що вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, безпідставно звернулася до ОСОБА_3 селищної ради надавши їй недостовірну інформацію, з метою отримання усієї земельної ділянки лише у свою приватну власність. Вказані дії ОСОБА_4 призвели до винесенням ОСОБА_3 селищною радою незаконних рішень та порушення права позивачки на користування спільною земельною ділянкою, яка знаходиться по вул. Галана, 44 в с. Воля, Теребовлянського району Тернопільської області.

В результаті протиправних дій відповідачів, позивачка зазнала моральних страждань, які виразились в тому, що її життя перетворилося на постійні стреси та переживання. У зв'язку із постійними скандалами та сварками зі сторони відповідачів порушений звичний режим її життя, постійні стреси внаслідок незаконних та несправедливих дій зі сторони відповідачів, погіршили позивачки здоров'я.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до пункту 2 та 4 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пункту 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 280 Цивільного кодексу України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Однак, виходячи з вищенаведеного позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди слід задоволити частково із врахуванням обставин наведених позивачкою та встановлених судом у судовому засіданні, суд вважає, що діями відповідачки ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_1 завдано моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Також позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області про відшкодування моральної шкоди слід задоволити частково із врахуванням обставин наведених позивачкою та встановлених судом у судовому засіданні, суд вважає, що діями відповідача ОСОБА_3 селищної ради позивачці ОСОБА_1 завдано моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позов слід задовільнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної шкоди та стягнувщи з ОСОБА_3 селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної шкоди.

У решті позовних вимог відмовити у зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

Також слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 48 грн. 72 коп. судового збору сплаченого позивачкою при зверненні з позовом морального характеру, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Також слід стягнути з ОСОБА_3 селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 48 грн. 72 коп. судового збору сплаченого позивачкою при зверненні з позовом морального характеру, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 174, 179 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 280, 1166, 1167 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної шкоди.

У решті позовних вимог відмовити у зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 48 грн. 72 коп. судового збору сплаченого позивачкою при зверненні з позовом морального характеру, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 48 грн. 72 коп. судового збору сплаченого позивачкою при зверненні з позовом морального характеру, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.В.МАЛЯРЧУК