РІШЕННЯ

іменем України

18 лютого 2016 року смт.Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Масло С.П.,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації, начальника відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 районна профспілкова організація профспілки працівників культури України про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації, начальника відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 районна профспілкова організація профспілки працівників культури України (надалі Профспілка), в якому з урахуванням доповнених позовних вимог, які були прийняті судом просив поновити його на посаді організатора екскурсій 1 категорії музею історії Близнюківського району, скасувати наказ про звільнення № 11К від 01.12.2015 року та запис в трудовій книжці за № 43 від 30.11.2015 року, стягнути з відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, стягнути з відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації в особі начальника моральні збитки у розмірі двадцяти мінімальних заробітних плат. В обґрунтування позову вказав, що він працював у відділі культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації на посаді організатора екскурсій 1 категорії музею історії Близнюківського району відповідно до наказу № 01-08/5 від 02.01.2007 року. Дана посада була введена згідно наказу відділу культури і туризму за № 01-08/3 від 02.01.2007 року. 01 грудня 2015 року його було звільнено з посади відповідно до наказу № 11 К на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, у звязку зі скороченням посади організатора екскурсій музейної кімнати, яку він не займав. Крім того, в закладі де він працював діє районна профспілкова організація працівників культури Близнюківського району, членом, якої він є. В порушення статті 22 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" відділ культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації завчасно не надав повної та достовірної інформації профспілковій організації про намічуване звільнення працівників та не провів з ним консультації. 04 вересня 2015р. відділ культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації своїм листом № 01-37/278 просив райком профспілки надати згоду на скорочення посад організатора екскурсій та зберігача музейних фондів з 01.09.2015р., тобто вже після проведеного скорочення та без надання жодної вищезазначеної інформації. Наказом відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації №16 від 01.09.2015р. зміни в штатному розписі -скорочення посад організатора екскурсій та зберігача музейних фондів відбулися 01 вересня 2015р., але він ОСОБА_2 працював до 01 грудня 2015р. в штаті на посаді організатора екскурсій і отримував за це заробітну плату, тобто фактично ніякого скорочення посад не відбулося. Крім того, наказ про попередження про скорочення посад №11 К був виданий 01 жовтня 2015р. і ним йому не було запропоновано ніякої іншої роботи, чим порушено ст. 49-2 Кодексу законів про працю України. Також, не зважаючи на те, що він є членом профспілки працівників культури перед його звільненням відділ культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації не звернувся до районної профспілкової організації з поданням про надання згоди на його звільнення, чим порушено ст. 43 Кодексу законів про працю України. Вказав на те, що відділ культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації повинен був не раніше 01 листопада 2015р. звернутись до райкому профспілки працівників культури з обґрунтованим письмовим поданням щодо розірвання з ним трудового договору, чого зроблено не було. Районна профспілкова організація працівників культури Близнюківського району згоди на його звільнення не надавала, про що свідчить Протокол засідання райкому №2 від 01.12.2015р. та вважає звільнення ОСОБА_2 не законним. Крім того, відповідно до запису в його трудовій книжці він був звільнений з роботи 01.12.2015р., але ж сам запис внесений на день раніше 30.11.2015р., тобто коли ще наказу про звільнення не було. В обґрунтування стягнення моральної шкоди вказав, що він є людиною похилого віку, ветеран праці, дитина війни та інвалід праці 3 групи. У наслідок його звільнення він постійно відчуває погіршення стану здоров`я, пригнічення,тривогу, втрату сну, розлад психічного стану.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач, відділ культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації, у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності їх представника на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Співвідповідач, начальник відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації ОСОБА_4, у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні з наступних підстав. Ознайомившись з позовом та доданими до нього документами нею були виявлені підроблені документи, а саме уніфікований паспорт музею та звіт про роботу музею історії Близнюківського району за 2014 рік. З цього приводу вона звернулась до Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з заявою про виявлене кримінальне правопорушення. Щодо наказу № 01-08/3 від 02 січня 2007 року відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області про зведення посади організатора екскурсій музею історії Близнюківського району та наказу № 01-08/5 від 02 січня 2007 року відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області про переведення на посаду організатора екскурсій музею історії Близнюківського району, на які посилається позивач вказала, що вони скасовані, як незаконні відповідно до п. 4 ст.43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09 квітня 1999 року N 586-ХІV (зі змінами). Також пояснила, що наказом № 1 від 03 січня 2004 року при центральній бібліотеці, яка знаходиться в смт. Близнюки Харківської області створена та продовжує працювати музейна кімната історії Близнюківського району Харківської області, а краєзнавчого музею історії Близнюківського району Харківської області не існує. Тому твердження позивача про те, що скоротили посаду організатора екскурсій музейної кімнати не відповідає дійсності, бо ні в наказі ні в трудовій книжці не зазначаються слова «музейна кімната». Щодо твердження позивача про те, що відділ культури не надав повної та достовірної інформації профспілковій організації про намічуване звільнення працівників та не провів з ними консультацій пояснила, що це не відповідає дійсності, оскільки ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» окреслює права профспілок, їх об'єднань у забезпеченні зайнятості населення. Встановлюючи, що у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною норми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Саме тому 01 вересня 2015 року відділом культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області було видано наказ № 16 про внесення змін до штатного розкладу, із вказівкою повідомити райком профспілки працівників культури для отримання згоди на скорочення посад організатора екскурсій та зберігання музейних фондів. 4 вересня 2015 року відділом культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області надіслано лист голові ОСОБА_3 районної профспілкової організації профспілки працівників культури України для отримання згоди на скорочення посад організатора екскурсій та зберігання музейних фондів. Тобто спочатку 01 вересня 2015 року було видано наказ про намір внести зміни до штатного розкладу, а потім 04 вересня 2015 року було повідомлено райком профспілки працівників культури для отримання згоди. 09 вересня 2015 року ОСОБА_3 районна профспілкова організація профспілки працівників культури України направила начальнику відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області лист у якому вказано, що відділом культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області було надано не достатньо інформації і тому райком профспілки внесе свої пропозиції після її отримання. 12 жовтня 2015 року відділом культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області було надано ОСОБА_3 районній профспілковій організації профспілки працівників культури України інформацію про причини скорочення посад організатора екскурсій та зберігання музейних фондів, але відповіді з вищезазначеного питання не надійшло. Тому відповідно до ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» 01 грудня 2015 року, після спливу трьох місяців як цього вимагає Закон, з урахуванням вимог ОСОБА_3 районної профспілкової організації профспілки працівників культури України не раніше ніж за місяць (як зазначено в листі від 09 вересня 2015 року, вихідний № 1) ОСОБА_2 було звільнено з посади. Отже, накази та пояснення відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області не були враховані та розглянуті ОСОБА_3 районною профспілковою організацією профспілки працівників культури України, тому відповідно до Закону профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Щодо того, що позивач зазначив про те, що ОСОБА_3 районна профспілкова організація профспілки працівників культури України вважає звільнення не законним зазначила, що таких повноважень як оцінка законності того чи іншого рішення роботодавця профспілки не мають. Щодо твердження позивача про те, що відповідно до ст. 49-2 Кодексу Законів про працю України йому не було запропоновано ніякої іншої роботи представник відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації посилалась на пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 районної профспілкової організації профспілки працівників культури України, у судовому засіданні вважав позов обґрунтованим, оскільки Профспілка згоди на звільнення позивача не надавала, про що свідчить Протокол засідання райкому №2 від 01.12.2015р. та вважає звільнення ОСОБА_2 не законним.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 з 02.01.2007 року був переведений на посаду організатора екскурсій 1 категорії музею історії Близнюківського району Харківської області відповідно до наказу № 01-08/5 від 02.01.2007 року. Про що було зроблено запис у трудовій книжці за № 42 від 02.01.2007 року. (а.с.15,17)

Дана посада була введена згідно наказу відділу культури і туризму за № 01-08/3 від 02.01.2007 року. (а.с.16)

Відповідно до наказу №16 від 01.09.2015 року «про внесення змін до штатного розпису», за підписом начальника відділу культури і туризму районної державної адміністрації ОСОБА_4, були внесені зміни до штатного розпису із виведення посад організатора екскурсій; зберігача музейних фондів.(а.с.21)

04.09.2015 року за вих. № 01-37/278 начальник відділу культури і туризму районної державної адміністрації ОСОБА_4 направила на адресу ОСОБА_3 районної профспілкової організації профспілки працівників культури України лист з проханням дати згоду на скорочення посад організатора екскурсій і зберігача музейних фондів та внесення змін до штатного розпису з 01 вересня 2015 року, надав при цьому копію вищевказаного наказу від 01 вересня 2015 року № 16 «про внесення змін до штатного розкладу». (а.с.20)

Як зазначив в судовому засіданні ОСОБА_2 та визнав співвідповідач і третя особа, він є членом ОСОБА_3 районної профспілкової організації профспілки працівників культури України (надалі - Профспілка).

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З листа ОСОБА_3 районної профспілкової організації профспілки працівників культури України від 09 вересня 2015 року за № 01 вбачається, що Профспілка, розяснивши відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА порядок дій роботодавця у випадку змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, в тому числі щодо обовязку роботодавця подати обґрунтоване письмове подання про розірвання трудового договору, звернула увагу відповідача на відсутність у листі від 04.09.2015 року № 01-37/278 інформації про причини наступних звільнень, кількість та категорії працівників, яких це може стосуватись, про терміни проведення звільнень. Крім того, профспілка розяснила про необхідність: 1) не пізніше трьох місяців до намічуваних звільнень провести з ними консультації про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або помякшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень; 2) ознайомлення Профспілки з новим штатним розписом, оскільки з нього буде вбачатись, що відбувається скорочення чисельності працівників чи штату. Також, Профспілка зазначила, що після отримання вищезазначеної інформації вона внесе свої пропозиції про згоду або перенесення термінів, тимчасове припинення або скасування заходів, повязаних з вивільненням працівників.(а.с.45-47)

Листом від 12 жовтня 2015 року за № 01-37/335 начальник відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області повідомив Профспілку про причини звільнень з посади організатора екскурсій та зберігача фондів, а саме те, що у звязку з відсутністю у державному реєстрі, як комунального закладу, музейної кімнати з 01 жовтня 2015 року з метою приведення у відповідність документації посада організатора екскурсій та зберігача фондів буде скорочена, а з 01 вересня 2015 року про це повідомлено працівників. (а.с. 49)

При цьому, суд зазначає, що вказаний лист від 12 жовтня 2015 року за № 01-37/335 не містить відомостей щодо надісланих Профспілці додатків про ознайомлення з якими вона зазначала у листі від 09 вересня 2015 року за № 01 та інформації про кількість і категорії працівників, яких це може стосуватись, про терміни проведення звільнень.

Як зазначили в судовому засіданні представник Профспілки та начальник відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА, листування з вищенаведеного питання між ними з 12 жовтня 2015 року припинилось.

01 жовтня 2015 року за №11 К начальником відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА було видано наказ «Про попередження про скорочення посад», згідно якого, у зв`язку із скороченням посад, зберігача фондів ОСОБА_5 та організатора екскурсій ОСОБА_2 було наказано попередити про звільнення з роботи.(а.с.48)

01 жовтня 2015 року у присутності працівників центральної районної бібліотеки, бухгалтерії відділу культури і туризму ОСОБА_2 начальником відділу культури і туризму районної державної адміністрації ОСОБА_4 було вручено наказ про попередження про скорочення його посади, для підпису про ознайомлення з наказом, але після ознайомлення ОСОБА_2 з наказом, він відмовився ставити свій підпис, про що було складено відповідний акт. (а.с. 120)

Наказом начальника відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4 № 11-К від 01 грудня 2015 року, ОСОБА_2 було звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, у звязку зі скороченням посади організатора екскурсій. Про що 30.11.2015 року було зроблено запис у трудовій книжці за № 43. (а.с.15, 50)

01 грудня 2015 року у присутності працівників центральної районної бібліотеки, бухгалтерії відділу культури і туризму ОСОБА_2 начальником відділу культури і туризму районної державної адміністрації ОСОБА_4 було вручено наказ про звільнення його з посади у звязку із скороченням посади, для підпису про ознайомлення з наказом та поверненням трудової книжки, але після ознайомлення з наказом, ОСОБА_2 відмовився ставити свій підпис та відмовився забирати власну трудову книжку, про що було складено відповідний акт. (а.с. 119)

Як зазначив в судовому засіданні начальник відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4 і визнав позивач, трудова книжка була надіслана ОСОБА_2 та отримана ним засобами поштового звязку.

З протоколу засідання ОСОБА_3 районної профспілкової організації профспілки працівників культури України за №2 від 01.12.2015 року, на якому відбувся розгляд заяви ОСОБА_2 щодо незаконного звільнення його з роботи, вбачається, що Профспілка не погодилась на звільнення позивача, як члена Профспілки, висловивши при цьому свою думку щодо порушення ст..ст. 43, 49-2 КЗпП України та ст.. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» при звільненні ОСОБА_2 з роботи. (а.с.23)

Відповідно до типового штатного розпису з 01.12.2015 року та штатного розпису на 2015 рік у відділі культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області (110201 Бібліотека) з 01 грудня 2015 року затверджено штат у кількості 9 штатних одиниць, які складаються з директора -1 штатна посада, заступник директора-1 штатна посада, методиста 1 категорії - 1 штатна посада, бібліотекаря 1 категорії - 3 штатних посади, бібліотекаря 2 категорії - 1 штатна посада, інструктора - 1 штатна посада, технічного працівника - 1 штатна посада. (а.с. 115-116)

З наказу начальника відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4 № 12-К від 01 грудня 2015 року вбачається, що зберігача фондів музейної кімнати ОСОБА_5 переведено за його згодою спеціалістом з охорони культурної спадщини та історико-краєзнавчого дослідження з 01 грудня 2015 року (а.с. 72).

В судовому засіданні начальник відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4 зазначила, що у штатному розписі з 01 грудня 2015 року посада, на яку був переведений ОСОБА_5 та який працював разом з ОСОБА_2 у музейному закладі району, відповідає штатній посаді «Інструктор».

Щодо позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення ОСОБА_2 на посаді організатора екскурсій 1 категорії музею історії Близнюківського району, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 49-2 КЗпП України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення власник або уповноважений орган пропонує працівникові іншу роботу в тій же установі. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скорочені чисельності або штату є обовязок уповноваженого органу установи працевлаштувати працівника.

Уповноважений орган установи вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40 та ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну в установі роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо (Висновок ВСУ у спараві № 6-491цс15).

Суд зазначає, що з наказу начальника відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4 від 01 вересня 2015 року № 16 «Про внесення змін до штатного розпису», штатного розпису відділу культури та туризму ОСОБА_3 РДА (110201-Бібліотека) з 01 грудня 2015 року та пояснень ОСОБА_4, вбачається, що у відділі культури і туризму ОСОБА_3 РДА відбулись зміни в організації виробництва і праці, а саме скорочення штату працівників.

ОСОБА_2 01 жовтня 2015 року був попереджений про скорочення його посади, що підтверджується відповідним актом складеним 01 жовтня 2015 року працівниками центральної районної бібліотеки, бухгалтерії відділу культури і туризму.

Проте, судом встановлено, що в порушення ч. 2 ст. 40 та ст. 49-2 КЗпП України відділом культури і туризму ОСОБА_3 РДА як роботодавцем одночасно з попередженням про звільнення не виконано вимог щодо обовязку пропонування позивачу іншої роботи в тій же установі, тобто обовязку працевлаштування ОСОБА_2 Вказана обставина була підтверджена начальником відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4 під час судового розгляду. Крім того, а ні відповідачем, а ні співвідповідачем не були надані належні та допустимі докази, які б підтверджували факт дотримання ч. 2 ст. 40 та ст. 49-2 КЗпП України, а саме, що позивач відмовився від переведення на іншу роботу або відповідачі не мали можливості перевести ОСОБА_2 з його згоди на іншу роботу в тій же установі.

Факт того, що в відділі культури і туризму ОСОБА_3 РДА після змін в штатному розписі існувала посада, яку роботодавець міг запропонувати позивачу, підтверджується наказом начальника відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4 № 12-К від 01 грудня 2015 року з якого вбачається, що зберігача фондів музейної кімнати ОСОБА_5 переведено за його згодою спеціалістом з охорони культурної спадщини та історико-краєзнавчого дослідження з 01 грудня 2015 року.

Крім того, суд зазначає, що в порушення ст. 49-2 КЗпП України, ОСОБА_2 не був попереджений про конкретну дату з якої він буде звільнений з роботи у звязку з скороченням, оскільки ст. 49-2 КЗпП України, не містить імперативного обовязку звільняти працівника рівно через два місяці після попередження, а лише містить граничний термін менше якого попередження не повинно відбуватись, при цьому звільнення можливе і при попереджені працівника більше ніж за два місяці до цього. Вказана обставина, на думку суду, є суттєвою в дотриманні трудових прав працівників, оскільки впливає на вирішення працівником своєї подальшої трудової діяльності та на стабільність його життєвого укладу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Профспілки мають право вносити пропозиції державним органам, органам місцевого самоврядування, роботодавцям, їх об'єднанням про перенесення термінів, тимчасове припинення або скасування заходів, пов'язаних з вивільненням працівників, які є обов'язковими для розгляду.

Так, суд дійшов висновку, що в порушення ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» відділ культури і туризму ОСОБА_3 РДА, як роботодавець, не надав ОСОБА_3 районній профспілковій організації профспілки працівників культури України повну інформацію щодо звільнень працівників, зокрема, інформацію про кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, не провів консультації з Профспілкою про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень, що в свою чергу позбавило Профспілку права внести пропозиції державним органам, органам місцевого самоврядування, роботодавцям, їх об'єднанням про перенесення термінів, тимчасове припинення або скасування заходів, пов'язаних з вивільненням працівників.

Згідно зі ст. 43 КЗпП України, яка узгоджується з положеннями ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Частинами 8 та 9 статті 43 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів направлення Профспілці відділом культури і туризму ОСОБА_3 РДА обґрунтованого письмового подання про розірвання трудового договору з ОСОБА_2

При цьому, суд не приймає як належні докази направлення письмового подання Профспілці, листи відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА від 04.09.2015 року № 01-37/278 та від 12.10.2015 року № 01-37/335, оскільки вони не можуть бути визнані обґрунтованими письмовими поданнями про розірвання трудового договору в розумінні ст. 43 КЗпП України ( вказані листи не містять відомостей, що вони є саме поданнями про розірвання трудового договору з ОСОБА_2; листи відповідача, як окремо кожний так і в сукупності, не містять інформацію щодо підстав та причини звільнення працівників, в тому числі і ОСОБА_2, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, термінів проведення звільнень, не містить доданих документів, які б підтверджували усі ці обставини, зокрема, новий штатний розпис, наказ про попередження працівників про скорочення посад, докази ознайомлення працівників з цим наказом, докази пропонування працівникам іншої роботи в тій же установі, відмови працівників від переведення на запропоновані посади або неможливості запропонувати іншу роботу).

Крім того, суд зазначає, що оскільки, 01 грудня 2015 року на своєму засіданні ОСОБА_3 районна профспілкова організація профспілки працівників культури України прийняла рішення оформлене протоколом № 2 щодо порушення ст.ст. 43, 49-2 КЗпП України та ст.. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» при звільненні ОСОБА_2 з роботи, тобто не погодилась на звільнення позивача, як члена Профспілки, то підстав для зупинення провадження по справі до надання згоди Профспілкою або відмови в дачі згоди на звільнення ОСОБА_2 не має.

Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відділом культури і туризму ОСОБА_3 РДА, як роботодавцем, при звільненні ОСОБА_2 з роботи вимог п. 1 ч. 1 ст. 40, ч.2 ст. 40, ст.ст. 43, 49-2 КЗпП України, ч. 3 ст. 22, ст.. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у звязку з чим наказ про звільнення ОСОБА_2 № 11-К від 01.12.2015 року підлягає скасуванню, а позивач має бути поновлений на посаді.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи позивача, що його було звільнено саме з посади організатора екскурсій музейної кімнати, яку він не займав, оскільки вони спростовуються оглянутим у судовому засіданні оригіналом Наказу начальника відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_2 № 11-К від 01.12.2015 року з якого вбачається, що він був звільнений саме з посади організатора екскурсій.

В судовому засіданні начальник відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4 підтвердила, що інших наказів про звільнення позивача в відділі культури і туризму ОСОБА_3 РДА не існує.

Таким чином, суд вважає неналежним доказом, який підтверджує обставину звільнення позивача саме з посади організатора екскурсій музейної кімнати, копію наказу № 11-К від 01.12.2015 року надану ОСОБА_2 (а.с.22)

Крім того, суд не приймає як належний доказ зміни номеру наказу про звільнення позивача від 01.12.2015 року з № 11-К на № 12-К, наказ начальника відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4 № 24 (ОД) від 10.12.2015 року «Про упорядкування нумерації наказів з кадрових питань відділу культури і туризму райдержадміністрації», оскільки оглянутий в судовому засіданні 10.02.2016 року оригінал наказу начальника відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4 «Про звільнення ОСОБА_2Й.» № 11-К від 01.12.2015 року не містить поправок та застережень щодо його номеру.

Щодо посади, на яку позивач повинен бути поновлений, суд зазначає наступне.

ОСОБА_2 з 02.01.2007 року був переведений на посаду організатора екскурсій 1 категорії музею історії Близнюківського району Харківської області відповідно до наказу № 01-08/5 від 02.01.2007 року. Про що було зроблено запис у трудовій книжці за № 42 від 02.01.2007 року. (а.с.15,17)

Дана посада була введена згідно наказу відділу культури і туризму за № 01-08/3 від 02.01.2007 року. (а.с.16)

Наказами начальника відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4 №16 від 01.09.2015 року «про внесення змін до штатного розпису» та від 01 жовтня 2015 року за №11 К «Про попередження про скорочення посад», підтверджується в період перед звільненням позивача була змінена назва його посади «організатор екскурсій».

Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має бути поновлений на посаді «організатора екскурсій», яку він займав перед звільненням, а не «організатора екскурсій 1 категорії музею історії Близнюківського району» як просить позивач, у звязку з чим частково задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Щодо посилань позивача та співвідповідача на правомірність того чи іншого статусу музейного закладу району де працював позивач, суд вважає їх неналежними, тобто такими, що не відносяться до вирішення справи по суті, оскільки суд не може в межах розгляду трудового спору про поновлення на роботі встановлювати правомірність, легітимність та законність статусу музейного закладу району де працював позивач.

Посилання начальника відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4 на скасування наказів № 01-08/5 від 02.01.2007 року та № 01-08/3 від 02.01.2007 року відносно позивача, не впливають на вирішення справи по суті позивних вимог, оскільки скасування цих наказів відбулось 25 грудня 2015 року, тобто після звільнення позивача з роботи та введення в дію нового штатного розпису відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА.

Щодо дати з якої позивача необхідно поновити до відповідача на посаді організатора екскурсій, суд зазначає наступне.

01 грудня 2015 року наказом начальника відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4 № 11-К від, ОСОБА_2 було звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, у звязку зі скороченням посади організатора екскурсій. (а.с. 50)

Згідно з п. 2.27. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 N 58, днем звільнення вважається останній день роботи.

Відповідно до типового штатного розпису з 01.12.2015 року та штатного розпису на 2015 рік у відділі культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області (110201 Бібліотека) з 01 грудня 2015 року затверджено штат у кількості 9 штатних одиниць, які складаються з директора -1 штатна посада, заступник директора-1 штатна посада, методиста 1 категорії - 1 штатна посада, бібліотекаря 1 категорії - 3 штатних посади, бібліотекаря 2 категорії - 1 штатна посада, інструктора - 1 штатна посада, технічного працівника - 1 штатна посада.

В судовому засіданні начальник відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4 підтвердила, що не заперечувалось позивачем, що 01 грудня 2015 року ОСОБА_2 працював на своїй посаді останній день, йому за вказаний робочий день була нарахована та виплачена заробітна плата, вказаний день пішов ОСОБА_2 у загальний трудовий стаж, в тому числі стаж та заробітна плата, які враховуються органами Пенсійного фонду України при виплаті пенсій.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивач повинен бути поновлений до відповідача на посаді організатора екскурсій саме з 02 грудня 2015 року, не зважаючи на те, що новий штатний розпис відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА почав діяти саме з 01 грудня 2015 року, тобто позивач працював на своїй посаді 01 грудня 2015 року, коли ця посада вже не існувала за новим штатним розписом.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування наказу від 01.12.2015 року № 11 К про звільнення позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а позовні вимоги про поновлення ОСОБА_2 на посаді організатора екскурсій 1 категорії музею історії Близнюківського району підлягають частковому задоволенню, а саме в частині його поновлення до відповідача на посаді організатора екскурсій з 02.12.2015 року.

Щодо позовних вимог про скасування запису у трудовій книжці за № 43 від 30.11.2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.10. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним" звільнений... і зазначається нове формулювання.

У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

Таким чином, суд зазначає, що позовні вимоги про скасування запису в трудовій книжці суперечать вищенаведеному п. 2.10. Інструкції, оскільки записи в трудовій книжці не скасовуються, а визнаються недійсними, про що робляться відповідні записи, а тому в їх задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю.

Щодо позовних вимог про стягнення з відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

З довідки про середню заробітну плату, виданої відділом культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації вбачається, що середньоденна заробітна плата (дохід) ОСОБА_2 складає 59,08 грн., а середня заробітна плата за жовтень - листопад 2015 року 1 270 грн. 22 коп.(а.с.75)

З довідки від 18.02.2016 року № 01-37/67 відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації про кількість робочих днів у цій установі за період з 01 грудня 2015 року по 18 лютого 2016 року вбачається, що за період з 02 грудня 2015 року по 18 лютого 2016 року кількість відпрацьованих робочих днів склала 55 днів. (а.с. 123)

Таким чином, при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу за п. 8 вищевказаного Порядку, на користь позивача за період з 02 грудня 2015 року по 18 лютого 2016 року підлягає стягненню 3249, 40 грн., виходячи з наступного розрахунку: 59,08 грн., (середньоденна заробітна плата) х 55 (дні вимушеного прогулу з 02.12.2015р., по 18.02.2016р.).

Суд зазначає, що вказана сума у розмірі 3249,40 грн. повинна бути виплачена позивачу за вирахуванням тих податків, зборів та інших обов'язкових платежів, які підлягають вирахуванню роботодавцем згідно чинного законодавства під час виплати заробітної плати працівнику.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог про стягнення з відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Щодо позовних вимог про стягнення з відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА в особі начальника ОСОБА_4 моральних збитків у розмірі 20 мінімальних зарплат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ст. 237-1 КЗпП України).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (Постанова Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

При вирішенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди суд враховує обставини спору, характер правовідносин та положення, зазначені в ст. 237-1 КЗпП України, пунктах 3, 5, 8, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 (зі змінами) „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". При цьому судом враховано, що відповідач незаконно звільнив позивача, незаконне звільнення ОСОБА_2 вимагало суттєвих додаткових зусиль для організації його життя. Оскільки звільнення ОСОБА_2 відбулося з порушенням діючого законодавства про працю, йому заподіяні моральні страждання.

З урахуванням наведеного, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у цій частині, і як наслідок стягнення з відділу культури і туризму ОСОБА_3 РДА на користь позивача моральної шкоди в сумі 2 000 грн.

Відповідно до п.п. 2,4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про поновлення на роботі незаконно звільненого ОСОБА_2 та про присудження ОСОБА_2 виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 1270, 22 грн. за вирахуванням тих податків, зборів та інших обов'язкових платежів, які підлягають вирахуванню роботодавцем згідно чинного законодавства під час виплати заробітної плати працівнику.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11,57, 60, 88, 209,212-215, 223, 294, 296, 367 ЦПК України, ст.ст. 40, 49-2, 235, 237, 237-1 КЗпП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 N 58 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», суд-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації, начальника відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 районна профспілкова організація профспілки працівників культури України про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Скасувати Наказ № 11-К від 01 грудня 2015 року про звільнення ОСОБА_2.

Поновити ОСОБА_2 на роботі до відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області на посаді організатора екскурсій з 02 грудня 2015 року.

Стягнути з відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 02 грудня 2015 року по 18 лютого 2016 року в сумі 3249 (три тисячі двісті сорок девять) грн. 40 коп. без вирахування податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн.

Стягнути з відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області на користь держави судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 360 (триста шістдесят) грн. 17 коп.

Стягнути з відділу культури і туризму ОСОБА_3 районної державної адміністрації Харківської області на користь держави судовий збір за вимогу майнового характеру в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім ) грн. 20 коп.

В іншій частині в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди та скасування запису в трудовій книжці - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 і стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 1270 (одна тисяча двісті сімдесят) грн. 22 коп. без вирахування податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 23 лютого 2016 року.

Суддя С.П. Масло