Справа № 466/2741/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Степанюк Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, з участю третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 про визнання факту прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася 18.03.2016 року до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору Третьої Львівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання факту прийняття спадщини.

Мотивуючи позовні вимоги зазначилам, що в неї ( позивачки) існують юридичні перепони для спадкування майна, що залишилося після смерті ОСОБА_5, в нотаріальному порядку. Позивачка зазначає, що її син (та син померлого), ОСОБА_6, зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, де на момент смерті також був зареєстрований ОСОБА_5 Однак, на переконання позивачки до даної ситуації не можуть застосовуватися положення ст. 1268 ЦК України, оскільки насправді ОСОБА_3 не проживав разом із спадкодавцем оскільки ще 28.06.2000р. виїхав у Великобританію та з цього часу в Україну не повертався.

В судовому засіданні позивачка та представник позивачки надали пояснення аналогічні до пояснень позовної заяви та просили суд позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином через засоби масової інформації.

Представник третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, скерувавши на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника та копію матеріалів спадкової справи.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з»явилась, заяв про відкладення розглядом справи чи розгляд справи у її відсутності суду не надала.

Оскільки позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, тому суд ухвалює рішення в порядку заочного провадження, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивачки та представника позивача, показання свідків, вивчивши та дослідивши представлені у справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5,1954 року народження, був одружений з ОСОБА_1,1953 року народження з травня 2014 року (а.с.5).

Відповідач ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_4, є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_6. помер ОСОБА_5, що вбачається з свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_6 р. (а.с.4).

Після його смерті залишилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_1. Вказана квартира належала ОСОБА_5.(а.с.23):

1/2 квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №4-2798 від 13.11.2008р., виданого Третьою львівською держнотконторою після смерті після смерті матері - ОСОБА_8(а.с.15 спадкової справи);

1/2 квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1-366 від 08.04.2010р., виданого Третьою львівською держнотконторою після смерті батька - ОСОБА_9(а.с.16 спадкової справи) .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно - квартиру АДРЕСА_1

З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач подала до Третьої львівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.1 спадкової справи).

Дочка померлого та позивачки: ОСОБА_4 подала до Третьої львівської державної нотаріальної контори заяву про відмові від прийняття спадщини після смерті свого батька. (а.с.2 спадкової справи).

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7, який прописаний в квартирі АДРЕСА_1, однак на момент смерті фактично не проживав з спадкодавцем, оскільки ще 28.06.2000р. виїхав в Великобританію і з цього часу в Україну не повертався.

У зв'язку з тим, що факт реєстрації відповідача у квартирі разом і з померлим ОСОБА_5 призводить до правової невизначеності у встановленні факту прийняття чи неприйняття відповідачем спадщини після свого батька, нотаріусом було зарекомендовано звернутися до суду.

Свідок, ОСОБА_10, пояснила в судовому засіданні, що являється сусідкою сім'ї, в якій проживав ОСОБА_3 Їй відомо, що ОСОБА_3 справді весь час проживав в квартирі №45 до червня 2000-го року. В червні 2000-го року він виїхав з України на постійне місце проживання у Великобританію та з цього часу жодного разу не повертався. Повідомила, що про місце знаходження відповідача на сьогоднішній день їй не відомо.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до абз.3,4,6 ч.1 ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні":

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово;

реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла;

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відтак, факт реєстрації за будь-якою адресою не можна розцінювати як факт постійного проживання. Аналогічне трактування закону передбачено в Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013р. №24-753/0/4-13.

Отже, з судом встановлено,що оскільки ОСОБА_3, взагалі не проживав разом із спадкодавцем - ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, взагалі не звертався до Третьої Львівської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, враховуючи факт відмови від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 його доньки - ОСОБА_4, то є всі законні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 - єдина із спадкоємців за законом в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, фактично прийняла спадщину по смерті свого чоловіка ОСОБА_5 одноособово.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11,15, 60,169, 209, 212, 214- 215, 218,224-226 ЦПК України ,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, такою, що одноособово прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_6 р.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, по заяві відповідача, протягом 10 днів з часу отримання копії рішення.

Суддя В. В. Свірідова