АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/924/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2162/16Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Карнауха П.М.

суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.

за участю секретаря Філоненко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року

за виділеними матеріалами справи за заявою ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання прийняти рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року заяву ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Зупинено дію рішення ОСОБА_4 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04 березня 2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства» .

Накладено арешт на земельну ділянку площею 1,594 га кадастровий номер :04:000:0530, належну ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які правочини щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0530 , в тому числі відчужувати у будь-який спосіб , передавати в іпотеку, оренду, користування, управління, обтяжувати в інший спосіб.

Заборонено державним реєстраторам, нотаріусам вносити записи та зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна: земельної ділянки реєстраційний номер 24, кадастровий номер :04:000:0530.

Копія ухвали для виконання направлено ОСОБА_4 сільській раді Кременчуцького району Полтавської області. Кременчуцькому районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_2.

Допущено негайне виконання ухвали.

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_2 з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права прохає скасувати вказану ухвалу.

Вважає, що заявник не вказав жодних причин, у звязку з якими слід забезпечити позов, не навів обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову, не надав доказів про те, що ОСОБА_2 має намір відчужити земельну ділянку, а зупинення дії рішення ОСОБА_4 сільської ради від 04 березня 2016 року щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2, та заборона вчиняти правочини щодо земельної ділянки призведе до порушення її прав як власника та може потягнути за собою завдання майнових збитків, оскільки земельна ділянка залишиться необробленою, що може вплинути на її якість. Зазначає, що позивач вважає цю земельну ділянку своєю та користується нею безпідставно.

Сторони в судове засідання не з"явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, дослідивши письмові клопотання позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4 сільської ради про відкладення розгляду справи, заслухавши думку представника третьої особи ОСОБА_5, не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки наведені позивачем підстави для відкладення розгляду справи жодними доказами не підтверджені, а зазначені відповідачем причини не є поважними.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України, апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

З виділених матеріалів справи вбачається, що у червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_4 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа ОСОБА_2, в обґрунтування якого зазначила, що 13.05.2015 року подала до ОСОБА_4 сільської ради Кременчуцького району заяву від 12.05.2015 року про виділення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка межує з кооперативом садівників «Простоквашино». Про наслідки розгляду заяви вона не була повідомлена.

30.05.2016 р. нею отримано витяг з рішення ОСОБА_4 сільської ради від 22.05.2015 року, яким їй було відмовлено в наданні земельної ділянки в районі обслуговуючого кооперативу «Обєднання власників «Простоквашино» без обґрунтування причин. Тоді ж вона дізналася про існування рішення сільської ради від 04 березня 2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2, для ведення особистого селянського господарства».

Вважає вказане рішення ОСОБА_4 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04 березня 2016 року протиправним та таким, що порушує її права та охоронювані законом інтереси; прохає визнати зазначене рішення протиправним, скасувати зазначене рішення та реєстраційний запис про право власності за ОСОБА_2 щодо вказаної земельної ділянки, зобовязати сільську раду надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства .

Одночасно ОСОБА_3 подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій остання прохає зупинити дію рішення ОСОБА_4 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04 березня 2016 року Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства»; накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0530; заборонити дубині О.С. вчиняти будь-які правочини щодо земельної ділянки, в тому числі відчужувати у будь-який спосіб, передавати в іпотеку, оренду, користування, управління, обтяжувати у будь-який інший спосіб; заборонити будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам вносити будь-які записи та буд-які зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування заяви зазначила, що оскільки існує очевидна небезпека заподіяння шкоди її правам та інтересам до ухвалення рішення, оскільки ОСОБА_2 має необмежене право на земельну ділянку, може здійснити її відчуження, передачу в оренду чи іпотеку або обтяжити в інший спосіб, та з метою забезпечення можливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, вважає викладені в заяві заходи забезпечення позову доцільними.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як передбачено п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст. 151, п.п.1,2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України та тих підстав, що право на земельну ділянку є предметом спору, позивач може розпорядитися нею, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ч.ч. 1-3 ст. 152 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із ч.5 ст. 153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення.

Як випливає із роз'яснень, наданих в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Так, у позовній заяві оскаржується правомірність рішення ОСОБА_4 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04 березня 2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства площею 1,5940 га, кадастровий номер :04:000:0530, за рахунок земель запасу за межами населених пунктів ОСОБА_4 сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Змінено цільове призначення зазначеної земельної ділянки. Надано у власність ОСОБА_2 вказану земельну ділянку.

Також позивачем заявлено вимогу про скасування реєстраційного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_2 та зобовязання відповідача надати дозвіл позивачу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Таким чином, оскільки між сторонами виник спір з приводу правомірності передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1,594 га кадастровий номер :04:000:0530, її державної реєстрації за останньою, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову. При цьому, вжиті заходи забезпечення позову узгоджуються з положеннями ст. ст. 151-153 ЦПК України та розясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують.

Посилання третьої особи ОСОБА_2 на необґрунтованість та недоведеність заяви про забезпечення позову не заслуговують на увагу, оскільки заява та оскаржувана ухвала відповідають вимогам ст.ст. 151-153 ЦПК України, розясненням у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року.

При цьому, судом враховано, що позивач заперечує правомірність передання спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2, яка, будучи власником, може нею розпорядитися, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що заборона передавати в оренду та користування призведе до порушення прав власника та може потягнути завдання майнових збитків, а не оброблення земельної ділянки та можливий вплив на її якість належними доказами не підтверджено, ґрунтуються на припущеннях, отже, не заслуговують на увагу колегії суддів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а, отже, відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись ст. 303, п.1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області ОСОБА_1