УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Ластовка Н.Д., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії щодо проведення перевірки архівів підприємств,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії щодо проведення перевірки архівів підприємств.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що подана позовна заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Згідно роз'яснень, наведених у п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Звертаючись з позовом до суду, позивач просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевірити діяльність ПАТ «Кіноекран» щодо ведення, зберігання та належної за законом передачі в архів даних по кадровому складу підприємства за період з 1989 по 1999 роки, надіслати запити до всіх рівнів архівів України для отримання даних про атестацію робочого місця ОСОБА_1 за період з 1989 по 1999 роки в ПАТ «Кіноекран», який розташований за адресою: вул. Лінійна, 17 в м. Києві, та направити результати такої перевірки та запитів на поштову адресу позивача.

За змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року № 2747-IV (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а також на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

За змістом цієї норми предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Згідно роз'яснень, наведених у п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Таким чином, з огляду на предмет спору та суб'єктний склад спірних правовідносин, поданий ОСОБА_1 позов до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії щодо проведення перевірки архівів підприємств підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки позов подано до суб'єкта владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, та спір стосується відновлення порушеного права позивача шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити дії з виконання покладених на нього владних повноважень. При цьому предметна підсудність даного спору процесуально визначена окружному адміністративному суду, а значить не підлягає до розгляду Дніпровським районним судом м. Києва як адміністративним судом, оскільки досліджувані спірні правовідносини виникли не з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних та інших соціальних виплат.

З огляду на викладене, не вбачається підстав для розгляду справи в порядку цивільного судочинства, наявність таких підстав не наведено позивачем у поданій від його імені позовній заяві, як і відсутнє посилання на конкретні правові норми, якими, на думку позивача, мають регулюватись правовідносини, що виникли між сторонами спору.

За нормою пункту першого ч. 1 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії щодо проведення перевірки архівів підприємств.

Роз'яснити позивачу його право звернення з даним позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва в порядку адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я :