Справа № 454/2974/15 Головуючий у 1 інстанції: Струс-Духнич Т.В.
Провадження № 22-ц/783/1599/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою фермерського господарства «ОСОБА_2В.» на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 18 грудня 2015 року у справі за позовом фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Франківського районного суду м. Львова та держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року фермерське господарство «ОСОБА_2В.» звернулось до суду з позовом до Франківського районного суду м. Львова та держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої постановленням суддею Франківського районного суду м. Львова завідомо неправосудної ухвали від 09.02.2015 року про повернення позовної заяви фермерського господарства «ОСОБА_2В.» у справі №465/161/15-ц, оскільки суддя мав намір позбавити його доступу до правосуддя, чим грубо порушив його конституційні права, гарантовані ст.ст.8, 40, 55, 56 Конституції України, що спричинило приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 18.12.2015 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі на тій підставі, що заява позивача не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Ухвалу суду оскаржило фермерське господарство «ОСОБА_2В.», просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд не застосував норми Конституції України, які підлягали до застосування, як норми прямої дії, і , відмовляючи у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства, не вказав норму, яка б визначала, що на спірні правовідносини юрисдикція судів не поширюється. Вважає, що при постановленні ухвали було порушено його права, гарантовані Конституцією України.

В судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток (а.с. 22-24), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтями 62, 126, 129 Конституції України визначено, що рішення суду та відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, повязаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

З правового аналізу наведених вище норм Закону убачається, що розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких по суті є оскарження процесуальних дій судді (суду), повязаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законодавчими актами України не передбачено.

Таким чином, відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Франківського районного суду м.Львова, суд першої інстанції, виходячи із викладеного, дійшов обґрунтованого висновку на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України про те, що така позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

У цій частині оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування в цій частині немає.

Однак, як вбачається із змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом і до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, зазначивши останню як відповідача, про відшкодування моральної шкоди, вважаючи, що протиправними діями Франківського районного суду м. Львова йому завдано шкоду, просив задовольнити позов, стягнувши таку шкоду з держави Україна в особі Державної казначейської служби України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, передбачене статтею 1176 ЦК України. Цією статтею встановлені випадки і умови її відшкодування та визначено, що така шкода відшкодовується державою.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, суд першої інстанції на вказані норми права уваги не звернув і не врахував, що відсутність передбачених законом підстав для відшкодування шкоди тягне за собою відмову у позові, однак, питання по суті спору не вирішується на стадії відкриття провадження у справі, що є порушенням норм процесуального права, а тому оскаржувана ухвала в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження в цій частині позовних вимог фермерського господарства «ОСОБА_2В.» на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 312 ч.1 п.3, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу фермерського господарства «ОСОБА_2В.» задовольнити частково.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 18 грудня 2015 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди скасувати, питання про відкриття провадження у справі в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в частині залишення без змін ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 18 грудня 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_3