Справа № 489/7919/15-ц
Номер провадження 2/489/642/16
Ухвала

Іменем України

11 січня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши заяву ОСОБА_1 (далі - заявник) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач 1), ОСОБА_3 (далі-відповідач 2), ОСОБА_4 (далі-відповідач 3), третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про переведення прав та обов'язків покупця,

встановив

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач 2 та відповідач 3 продали належні їм частки в спільній частковій власності третій особі не дивлячись на те, що за законом позивач має переважне право на купівлю цієї частки.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову. Зазначає, що не вжиття заходів забезпечення позову надасть ОСОБА_2 можливість знову здійснити відчуження майна на користь третіх осіб, навіть після ухвалення судом рішення у справі. За таких обставин, у позивача в подальшому виникнуть труднощі або ж взагалі неможливість реєстрації за собою права власності на спірний будинок.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини.

Частина 3 статті 151 ЦПК України встановлює, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 51/100 частки житлового будинку за адресою: вул. Залізнична, 14 в м. Миколаєві належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2015. 49/100 частки вказаного будинку належать позивачу.

Враховуючи позицію Пленуму Верховного суду України, висловлену в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

З огляду на зазначене, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, а саме в частині арешту частки, що належить відповідачу 1, оскільки у суду є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 151, 152 ЦПК України, суд

ухвалив

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на 51/100 частку житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Залізнична, 14 в м. Миколаєві та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В. В. Кокорєв