Провадження 2/760/4232/16
Справа № 760/9348/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Букіної О.М.
при секретарі Казакова М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом'янського УП ГУНП у м. Києві, третя особа: Прокуратури м. Києва, ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,-
23.05.2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив звільнити з-під арешту належний на праві власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) автомобіль TOYOTA LEXUS RX 300, НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, накладений постановою слідчого Прокуратури м. Києва Донський О.І. від 12 червня 2002 року.
Свої вимоги мотивує тим, що у 2016 році він дізнався, що на його автомобіль накладено арешт, відповідно до постанови слідчого Прокуратури м. Києва Донського О.І. від 12.06.2002 року. Після звернення до числених установ, позивачу стало відомо, що зазначений арешт було накладено в рамках порушених кримінальних справ щодо ОСОБА_4 - чоловіка попередньої власниці спірного автомобіля.
Позивач посилається, що арешт накладено без належних на те підстав, оскільки ОСОБА_1 став власником спірного автомобіля 30.04.2002 року, а постанова про накладання арешту винесена лише 12.06.2002 року, тобто тоді, коли автомобіль належав іншому власнику, а не родині ОСОБА_4
До того ж зазначає, що сам позивач ніколи не проходив у даній справі ані як обвинувачений, ані як підозрюваний. За таких обставин вважає, що накладений арешт порушує права останнього, як законного власника майна, та створює перешкоди щодо володіння та розпорядження ним.
Також позивач зазначає, що постанови про порушення кримінальних справ щодо ОСОБА_4, порушені Прокуратурою м. Києва, було скасовано постановою Голосіївського районного суду м. Києва у 2008 році, а тому перебування автомобіля під арештом є безпідставним.
Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує.
Представник відповідача - Солом'янського УП ГУНП у м. Києві в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд до відома не поставив.
Представник третьої особи - Прокуратури м. Києва в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд до відома не поставив.
Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Враховуючи письмову згоду позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та третіх осіб, при заочному розгляді справи, на підставі наявних матеріалів справи.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля TOYOTA LEXUS RX 300, НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 30.04.2002 року (а.с.9).
Згідно облікової картки вбачається, що автомобіль TOYOTA LEXUS RX 300, НОМЕР_2, був знятий з обліку 25.04.2002 року. Відповідно до цього ж документу, попередньою власницею автомобіля була ОСОБА_2 (а.с.11).
04.04.2002 року слідчим з особливо важливих справ прокуратури м. Києва Донським О.І. було винесено постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 , ч. 1 ст. 208 КК України.
06.04.2002 року слідчим з особливо важливих справ прокуратури м. Києва Донським О.І. винесено постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366 КК України.
11.04.2002 року слідчим з особливо важливих справ прокуратури м. Києва Донським О.І. винесено постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 України.
22.07.2002 року слідчим з особливо важливих справ прокуратури м. Києва Донським О.І. винесено постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України.
В подальшому, ці справи було об'єднано в одне провадження та здійснювалось досудове розслідування.
Як вбачається з матеріалів справи, в рамках порушених кримінальних справ, слідчим Донським О.І. було накладено арешт на майно громадянина ОСОБА_4 та його родини, в тому числі і на автомобіль TOYOTA LEXUS RX 300, НОМЕР_2, власницею якого була дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_2.
Відповідно до наданої суду картки перевірки звіряння по «АІС», на автомобіль TOYOTA LEXUS RX 300, НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, накладено арешт, згідно постанови № 04/5-11-01 від 12.06.2002 року, слідчого прокуратури м. Києва Донського О.І. (а.с.10).
Судом встановлено, що 21 листопада 2007 року Голосіївським районним судом м. Києва винесено постанову, відповідно до якої:
- постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 , ч. 1 ст. 208 КК України від 04.04.2002 року, винесену слідчим з особливо важливих справ прокуратури м. Києва Донським О.І.;
- постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366 КК України від 06.04.2002 року, винесену слідчим з особливо важливих справ прокуратури м. Києва Донський О.І.;
- постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 України від 11.04.2002 року, винесену слідчим з особливо важливих справ прокуратури м. Києва Донським О.І.;
- постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України від 22.07.2002 року, винесену слідчим з особливо важливих справ прокуратури м. Києва Донським О.І. - СКАСОВАНО (а.с.12-19).
Відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 19.12.2007 року постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21.11.2007 року залишено без змін (а.с.20-24).
Крім того, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2008 року у зв'язку із скасуванням постанов про порушення кримінальних справ щодо ОСОБА_4, останньому було повернуто вилучені у нього документи та скасовано арешт на його майно (а.с.25-29).
Відповідно до наданих матеріалів справи вбачається, що арешт на автомобіль TOYOTA LEXUS RX 300, НОМЕР_2 було накладено згідно постанови від 12.06.2002 року, тобто в той період часу, коли власником автомобіля був ОСОБА_1
Крім того, ОСОБА_1 жодним чином не фігурував у кримінальних справах, що були порушені слідчим Донським О.І.
До того ж, після скасування судом постанов про порушення кримінальних справ щодо ОСОБА_4, слідчим не було вчинено дій, спрямованих на скасування арештів, зокрема на автомобіль TOYOTA LEXUS RX 300, НОМЕР_2, що призвело до порушення прав власників майна.
Таким чином, суд вважає, що за наявності скасованих постанов про порушення кримінальних справ, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 не був ані обвинуваченим, ані підозрюваним у даних справах, наявність обмежень у вигляді арешту на автомобіль ОСОБА_1 є порушенням його права, яке підлягає відновленню шляхом звільнення майна з-під арешту.
З огляду на вищевикладене вбачається, що на даний час перестали існувати підстави для будь-яких обтяжень рухомого майна, що на праві власності належить ОСОБА_1
Як роз'яснено в п. 11. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5, при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 58, 59 ЦПК).
Відповідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності.
Відповідно до частини першої статті 126 Кримінально-процесуального кодексу України у редакції 1960 року, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на вклади зазначених осіб проводиться виключно за рішенням суду.
Аналізуючи вищенаведені обставини в даний час дія арешту на належний позивачеві автомобіль, порушує права позивача, як власника, оскільки він не притягувався до участі у кримінальній справі в якості підозрюваного, йому не пред'являлось обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та йому не заявлялись вимоги за цивільним позовом.
У своїй постанові від 15 травня 2013 року Верховний Суд України дійшов правової позиції № 6-26 цс 13, згідно якої вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.
З огляду на викладене вище та оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині звільнення майна з-під арешту (зняття арешту), а саме автомобіля TOYOTA LEXUS RX 300, НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 15, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10-11, 57-60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Солом'янського УП ГУНП у м. Києві, третя особа: Прокуратури м. Києва, ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,задовольнити..
Звільнити з-під арешту автомобіль TOYOTA LEXUS RX 300, НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що накладений постановою № 04/5-11-01 від 12.06.2002 року слідчого прокуратури м. Києва Донського О.І.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: