Справа № 184/1558/16-ц
Номер провадження 2/184/575/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

при секретарі Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Покров Дніпропетровської області в особі виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 «про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом», -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, який уточнила та просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 32 з надвірними спорудами по вул. Юності м. Покров Дніпропетровської області загальною площею 64,4 кв.м. та жилою площею 46,7 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого 26.03.2016 року.

Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача - Територіальна громада м. Покров в особі виконкому Покровської міської ради в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їх представника.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій не заперечує проти позовних вимог позивача та просить розглянути справу у її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.03.2016 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_3, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 13.04.1965 року і по день його смерті. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 32 з надвірними спорудами по вул. Юності в м. Покров (м. Орджонікідзе) Дніпропетровської області вартістю 218071 грн. за оцінкою фахівця станом на 2016 рік. Вказаний житловий будинок загальною площею 64,4 кв.м. та жилою площею 46,7 кв.м. позивачка з чоловіком придбали за договором купівлі - продажу від 08.10.1973 року. На той час вказаний житловий будинок був ще незакінчений будівництвом готовністю будівництва тільки 70%. Однак діюче на той час законодавство дозволяло здійснювати відчуження незакінченого будівництва житлового будинку. Вказаний житловий будинок його попередній власник почав будувати на відведеній земельній ділянці, яку він отримав в постійне користування на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 02.08.1971 року. Згідно з даними Технічного паспорту житловий будинок був повністю закінченим будівництвом вже в 1975 році, а надвірні споруди були побудовані к 1984 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону про містобудівну діяльність, заборонено використання (експлуатація) побудованого, але не введено до експлуатації будинку. Однак, ця вимога не поширюється на споруди, які закінчили будувати до 05.08.1992 року. До цього часу в Україні не існувало нормативного документа, який би вимагав обов'язкове ведення приватної будівлі в експлуатацію. А 05.08.1992 року було прийнято постанову Кабінету Міністрів України № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність), яке зробило введення в експлуатацію обов'язковим для всіх забудовників. Тому для оформлення права власності (реєстрації) на збудовані до 05.08.1992 року приватні будинки, дачні будинки, гаражі, сараї, інші господарські будівлі законодавство не вимагає введення таких об'єктів в експлуатацію та отримання від ДАБК сертифіката відповідності. Інспекція ДАБК у своєму Листі від 01.09.2011 року N 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року» чітко підтверджує відсутність необхідності введення в експлуатацію споруди до 05.08.1992 року. Дату побудови ДАБК і будь-який інший орган отримує з Технічного паспорта, який оформляється в БТІ.

Договором купівлі - продажу вказаного житлового будинку зазначено, що він повинен бути наданий на реєстрацію в Нікопольське бюро технічної інвентаризації після здачі будинку в експлуатацію. Однак в звязку з тим, що діюче на той час законодавство до 05.08.1992 року не вимагало обовязкової здачі житлового будинку в експлуатацію, чоловік позивачки не здавав його в експлуатацію і відповідно не звертався до БТІ для проведення реєстрації до дня своєї смерті. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є позивачка та їхня донька ОСОБА_2, яка спадщину після смерті свого батька не прийняла і на неї не претендує.

Позивачка прийняла спадщину, що залишилися після смерті свого чоловіка відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини. Позивачка такої заяви про відмову від спадщини не подавала.

Згідно домової книги ОСОБА_1 проживала разом з чоловіком в цьому житловому будинку і вони обоє з ним зареєстровані в ньому. В серпні 2016 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Орджонікідзевського нотаріального округу ОСОБА_4 для оформлення своїх спадкових прав на вказаний житловий будинок. І нотаріус звернув увагу на відсутність державної реєстрації права власності на вказаний вище житловий будинок на її чоловіка. Він пояснив позивачці її право для звернення до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом. Позивачка вважає, що її чоловік придбав право власності на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами після того, як продавець після нотаріального посвідчення вказаного вище договору передав йому житловий будинок у власність.

Зокрема, відповідно до ст. 128 ЦК України 1963 року, яка передбачає момент виникнення права власності у набувача майна за договором, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Усі викладені позивачем обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про смерть ОСОБА_3, свідоцтвом про реєстрацію шлюбу сторін, договором купівлі - продажу незакінченого будівництвом житлового будинку від 08.10.1973 року, договором про надання земельної ділянки в безстрокове користування для будівництва житлового будинку, Технічним паспортом на житловий будинок, домовою книгою, довідкою КП «МБТІ» від 28.07.2016 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, до спадкоємців першої черги за законом відносяться діти померлого, його дружина, батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщин.

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до Глави 13 вказаного Порядку, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Однак позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті свого чоловіка з вказаної вище підстави і тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом. ОСОБА_1 вважає, що придбала право власності на все спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_3, в тому числі і на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права.

Таким чином, суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 32 з надвірними спорудами по вул. Юності м. Покров Дніпропетровської області загальною площею 64,4 кв.м. та жилою площею 46,7 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого 26.03.2016 року.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 392, 1262, 1270 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 209 213 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок № 32 з надвірними спорудами по вулиці Юності в місті Покров Дніпропетровської області загальною площею 64,4 квадратних метрів та жилою площею 46,7 квадратних метрів в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого 26 березня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5