Справа № 498/1062/16-ц
Номер провадження 2/498/329/16
09 листопада 2016 року смт. Велика Михайлівка
Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:
Головуючого судді Рімашевської О.В.,
за участю секретаря судового засідання Правда Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. В.Михайлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування, -
Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, хоча про дату розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції за адресою реєстрації, судові виклики отримував, що підтверджено поштовими повідомленнями; причин неявки суду не повідомляв; заяв про розгляд справи за його відсутністю відповідач до суду не надавав.
Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши надані докази, проаналізувавши матеріали справи та дав оцінку в їх сукупності, вважає, заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи с наступного.
Із постанови Великомихайлівського районного суду Одеської області від 01.11.2012 року вбачається, що 24.09.2012 року о 17 годині 15 хв. в м. Одеса на перехресті вул. Польський спуск-Таможена площа, гр.. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «FAW» номер державної реєстрації ВН3698СХ, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням транспортного засобу, в наслідок чого скоїв зіткнення з попереду стоячим автомобілем «Мазда» номер державної реєстрації ВН8187АН, у зв»язку з чим автомобіль зазнав механічних ушкоджень. За наслідками розгляду справи ОСОБА_2 був визнаний винуватим за ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення (а.с.13). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правовінаслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
На підставі наведеного суд вважає доведеним винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль «Мазда» номер державної реєстрації ВН8187АН, який належить ОСОБА_3 (а.с.11).
На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_2 не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі (а.с.10)
Власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 з метою відшкодування шкоди звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою (а.с.8-9), до якої було додано копію полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1944497 з терміном дії- з 12.05.2012 року по 11.05.2013 р. (а.с.15).
Відповідно до ст. 1191 ЦК України - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Як роз'яснено в п.27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.
При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України ), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим.
За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов'язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов'язок за страховим зобов'язанням.
Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов'язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу.
Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом.
Відповідач не скористався своїм процесуальним правом зявитись в судове засідання, заперечувати проти позову; відповідач доводів позивача не спростував і доказів із зазначеного приводу суду не подав.
У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування "та ст.993 ЦК України до Позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи , відповідальної за заподіяний збиток , тобто право вимоги до відповідача .
Згідно до ст. 38 цього ж Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При прийнятті рішення суд враховує, що виплата страхового відшкодування позивачем була здійснена 07.02.2013 року , тоді як з позовом до суду позивач звернувся 23.08.2016 року, але оскільки сторонами не заявлялось про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, це питання судом не вирішується.
На підставі наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 1378,00 грн. в рахунок компенсації сплаченого позивачем судового збору (а.с.1).
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209,212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.993,1191,1166 ЦК України, Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-
Позов ОСОБА_1 (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити.
Копію заочного рішення надіслати ОСОБА_2 не пізніше трьох днів з дня його проголошення рекомендованою кореспонденцією.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в Апеляційному суді Одеської області через Великомихайлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О. В. Рімашевська