07.09.2016
637/801/16-ц
РІШЕННЯ
7 вересня 2016 року с.м.т. Шевченкове
Шевченківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Островської Н.І.,
за участю секретаря Катренко Ю.С.,
позивач: представники за довіреністю ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с.м.т. Шевченкове Шечвенківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю ,-
в с т а н о в и в :
У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
Як підставу позову зазначив, що відповідно до положень ст. 344 Цивільного кодексу України має всі підстави для набуття права власності на обєкт нерухомого майна, а саме нежитлову будівлю (клуб), розташовану в с. Богодарівка Шевченківського району Харківської області по вул. Молодіжна-81, за набувальною давністю. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо нежитлової будівлі (клубу), розташованої в с. Богодарівка Шевченківського району Харківської області по вул. Молодіжна-81, відомості за вказаними параметрами відсутні. Тобто, на вищевказаний обєкт нерухомості ні права власності, ні інших речових прав чи обтяжень жодна особа не має, що свідчить про те, що дана річ є обєктивно чужою. Позивач особисто обґрунтовано вважає зазначену нежитлову будівлю (клуб) своєю, оскільки вона нікому іншому не належить, і він, починаючи з 2001 року утримував її належним чином, провів капітальний ремонт, що підтверджується актом обстеження нежитлової будівлі (клубу) від 08.07.2016 року, товарними чеками за 2003, 2007, 2008, 2009 роки, свідками сусідами. Позивач проявив свідомий вольовий акт щодо безхазяйної речі, правомірність такого заволодіння ніким іншим не заперечується, тобто майно надійшло до позивача законно. Він також відкрито володіє вищезгаданою будівлею, тобто має місце очевидність для широкого загалу інших осіб факт наявності у позивача даної речі, доступності до неї інших осіб, які мають змогу переконатися в належності речі особі та перебуванні в її господарстві. Вважає, що він безперервно, тобто без перешкод та прогалин у часі володіє вказаною нежитловою будівлею (клубом), котра знаходиться у сфері його фактичного панування, при цьому жодних дій, котрі б свідчили про усунення його від володіння даною річчю позивач не вчиняв. Відповідно до акту обстеження нежитлової будівлі (клубу) від 08.07.2016 року комісією Семенівської сільської ради, встановлено, що з початку 2001 року і по теперішній час позивач добросовісно утримує у своєму володінні вказану будівлю, тобто вимоги ст. 344 ЦК України щодо 10-річного строку володіння чужою річчю позивачем були виконані, оскільки станом на даний час минуло 15 років володіння річчю. Таким чином, позивачем в даному випадку виконано всі умови щодо набуття права власності за набувальною давністю на вказану нежитлову будівлю (клуб).
У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та наполягав на його задоволенні.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів, позов визнав у повному обсязі і не заперечував проти його задоволення.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, визнає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м. Рим 4.11.1950 р., що набрала чинності для України з 11.09.1997 р., яка є складовою її правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.
У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41).
Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства , закрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки , коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001року.
Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами , які мають значення для справи , і , які повинен довести сам позивач ( ч.1 ст. 60 ЦПК України) , є законний об'єкт володіння , добросовісність володіння , відкритість володіння , давність володіння та його безперервність ( тобто строк володіння).
Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 9.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України).
При цьому звернуто увагу на те, що спосіб захисту обирається позивачем, проте не довільно, а з урахуванням вимог закону. Обєктом захисту є не право, якого просто немає, і не майно (річ), тому що майно в будь-якому випадку не може мати власного захисту, а захищається саме особа незаконного володільця.
З матеріалів справи вбачається, що згідно акту обстеження від 08.07.2016 року нежитлової будівлі (клубу), розташованої в с. Богодарівка Шевченківського району Харківської області, складеного працівниками Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області спільно з сусідами, з початку 2001 року і по теперішній час на підставі накладної № 360 від 20.01.2000 року, виданої СТОВ «Семенівське», нежитлову будівлю (клуб) використовує ОСОБА_3, утримує її належним чином, здійснив капітальний ремонт, відновив покрівлю (а.с. 7, 8).
За заявою позивача виконкомом Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області прийнято рішення від 12.04.2016 року про присвоєння нежитловій будівлі (клубу) адреси: вул. Молодіжна-81, с. Богодарівка, Шевченківський район, Харківська область та виготовлено технічний паспорт на вказану будівлю (а.с. 9, 10-12).
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо нежитлової будівлі (клубу), розташованої в с. Богодарівка Шевченківського району Харківської області по вул. Молодіжна-81, відомості за вказаними параметрами відсутні (а.с. 13).
Як вбачається з повідомлення КП «Шевченківське бюро технічної інвентаризації» в архівних реєстраційних матеріалах підприємства станом на 31.12.2012 року нежитлова будівля (клуб), що розташована за адресою: вул. Молодіжна-81, с. Богодарівка, Шевченківський район, Харківська область, не зареєстрована (а.с. 48).
За повідомленням виконкому Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області на заяву позивача ОСОБА_3 нежитлова будівля (клуб), яка розташована по вул. Молодіжна-81, с. Богодарівка, Шевченківський район, Харківська область, згідно документів бухгалтерського обліку з 2001 року на балансі сільської ради не знаходиться, з початку 2001 року жодних заяв, звернень, клопотань зі сторони третіх осіб до сільської ради щодо набуття права власності на вищевказану нежитлову будівлю не надходило, з початку 2001 року вищевказана нежитлова будівля у сільській раді як безхазяйна, не обліковується (а.с. 34).
За інформацією виконкому Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області земельна ділянка, на якій знаходиться нежитлова будівля (клуб), розташована за адресою: вул. Молодіжна-81, с. Богодарівка, Шевченківський район, Харківська область, перебуває у комунальній власності територіальної громади, земельна ділянка не виділялася у користування (власність) під обєкт нерухомого майна, заяви щодо виділення вищевказаної земельної ділянки до сільської ради не надходили (а.с. 47).
Позивач знав про вказані обставини та надав їх в обґрунтування своїх позовних вимог.
Наведене свідчить, що у даному випадку відсутня така складова умова набуття права власності за набувальною давністю, як добросовісне заволодіння чужим майном.
За правилами ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
Проте, позивачем не надану суду жодних належних чи допустимих доказів на підтвердження того, що при заволодінні чужим майном він не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на спірний будинок за набувальною давністю.
З огляду на викладене, вимоги ст. 344 ЦПК України не розповсюджуються на дані правовідносини та підстав для її застосування у даному випадку немає.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, -
в и р і ш и в :
У задоволенні позову ОСОБА_3 до Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.
Копію рішення направити відповідачу.
. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя
ОСОБА_4