Справа № 363/3427/15-ц Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 22-ц/780/6762/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 05.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

05 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Дмитрієвої Л.Д., Олійника В.І.,

при секретарі: Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач, у зв'язку з розпадом сімї, участі в утриманні своєї малолітньої доньки - ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) не приймає, а тому на її утримання позивач просить присудити від доходів відповідача виплату коштів у розмірі 1 000 грн. щомісячно та додаткові витрати на час підготовки дитини до шкоди в розмірі 300 грн. щомісячно.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дочки аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 серпня 2015 року до її повноліття, тобто до 06 серпня 2026 року відповідно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобовязати його сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він ніяк не може бути біологічним батьком ОСОБА_4, яка народилась через два місяці після реєстрації шлюбу, і тому згоден сплачувати лише встановлений законодавством мінімальний розмір аліментів.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку судом першої інстанції ці вимоги закону у повному обсязі виконано.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач по справі - ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1), а матірю дитини є позивачка, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження.

Малолітня дитина проживає разом із позивачем, за її твердженням відповідач участі в утриманні доньки не приймає, що змусило її звернутись до суду.

Позивач згідно наданих нею пояснень працює санітаркою у Вишгородському територіальному центрі обслуговування людей похилого віку, заробітна плата її складає близько 1 600 грн.

Відповідач пояснив, що з липня 2015 року офіційно працює слюсарем-ремонтником в ВРКП «Вишгородтепломережа», середньомісячний дохід його складає близько 2 000 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.ст. 180, 181, 184 СК України та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач не виконує свої зобовязання, а тому позов є частково обґрунтованим та стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в частці від доходу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 цього кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Місцевим судом встановлено, що відповідач працює та отримує заробітну плату, докази того, що відповідач має інший періодичний заробіток чи отримує частину доходу в натурі в матеріалах справи відсутні, а тому підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, передбачені ст.184 СК України, відсутні. За таких обставин суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів у частці від доходу відповідача.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання апелянта на те, що він ніяк не може бути біологічним батьком ОСОБА_4, яка народилась через два місяці після реєстрації шлюбу, і тому згоден сплачувати лише встановлений законодавством розмір аліментів, оскільки всупереч положенням ст. 60 ЦПК України ОСОБА_2 не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження того факту, що він не є біологічним батьком дитини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому дане рішення є законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: