Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., КасьянаО.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення інфляційних витрат, процентів, майнової шкоди та пені за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда Кіровоградської області від 27 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення інфляційних витрат, процентів, майнової шкоди та пені за договором банківського вкладу, посилаючись на те, що скориставшись своїм правом, передбаченим п. 3.4.4 договору банківського вкладу щодо дострокового повернення суми вкладу, звернувся до відповідача, проте йому було відмовлено в видачі банківського вкладу в розмірі 65 000 грн у готівковій формі через касу банку, в зв'язку з відсутністю грошових коштів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда Кіровоградської області від 27 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь позивача проценти на банківський вклад за період з 31 грудня 2014 року до 24 квітня 2015 року в розмірі 287 грн 26 коп., 3% річних від простроченої суми банківського вкладу за період з 06 січня 2015 року до 24 квітня 2015 року в розмірі 255 грн 21 коп., інфляційні витрати в розмірі 6 742 грн 50 коп., та 410 грн 64 коп. на відшкодування матеріальної шкоди за договором банківського вкладу № НОМЕР_1 (вклад «Лояльний») від 26 грудня 2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалені в справі судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов вірного й обґрунтованого висновку про те, що зобов'язання відповідача щодо повернення суми вкладу позивачу належним чином не виконано, оскільки перевівши кошти на поточний рахунок, банк не надав можливості ОСОБА_4 використати ці кошти.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда Кіровоградської області від 27 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П.Касьян

Д.О.Остапчук