Справа № 712/9621/16-ц
Провадження № 2/712/2249/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка зверулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 14 липня 2016 року в коридорі будинку № 96/1 по вулиці Громова в місті Черкаси Дмитришин ОСОБА_3, її сусід та його співмешканка без будь-яких на те причин, в присутності ОСОБА_4, звинуватили її в тому, що вона, нібито, відключила їм кабельне телебачення. Звинувачення поступово переросли в особисті образи, які супроводжувалися нецензурною лексикою. Відповідач висловлював завідомо неправдиві образливі і грубі слова, що принижують і ганьблять її честь і гідність. Аналогічна ситуація відбулася 24 липня 2016 року біля під'їзду будинку в присутності ОСОБА_5. Відповідач та його співмешканка звинуватили позивачку в зраді своєму чоловікові з іншими чоловіками та погрожував спустити на неї своїх собак. Вона з чоловіком і пенсіонери, проте, займаються приватним підприємництвом, що потребує додаткових сил та організації. Також вона є старшою будинку № 96/1 де вони проживають. За всі роки роботи мешканці будинку її поважають та шанують, чимало роботи по благоустрою будинку було нею проведено. Натомість відповідач звинуватив її в обрізанні його кабельного. Після інциденту, що стався 14.07.2016, в той самий день позивачка викликала поліцію, про що був складений відповідний протокол та відібрані пояснення. Вважає, що неправомірними діями, вираженими в тому, що відповідач поширював свідомо неправдиві відомості, що порочать її честь, гідність і ділову репутацію, давав непристойну оцінку її поведінки і особистості у формі, що суперечить формі спілкування між людьми, заподіяв їй моральну шкоду. Моральна шкода виявляється в тому, що відповідач своїми діями принизив її честь, гідність та ділову репутацію. Вона відчуває сильні моральні страждання і нервовий стрес. Порушився нормальний хід життя, доводиться пояснювати і спростовувати брехню, поширювану відповідачем перед сусідами і близькими позивчці людьми, що вимагає додаткової організації життя. У неї порушився сон і погіршилося самопочуття, в наслідок чого довелося звертатися до лікаря. Зіпсувалися відносини в родині, ставлення чоловіка до неї змінилося. Після поширеної відповідачем брехні сварки в родині стали буденною справою. Просить суд зобовязати відповідача вибачитись перед нею, стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 10000 грн. та понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_6 позов підтримали та просили його задовольнити. Суду пояснили, що відповідач наніс позивачці образу, внаслідок якої постраждала її честь, гідність та ділова репутація, просять суд зобовязати відповідача при свідках вибачитись та стягнути з нього моральну шкоду в сумі 10 000 грн., так як позивачка зазначала значних душевних хвилювань і їй довелося докладати доадткоивх зусиль для налогодження стосунків у сім"ї та відновлення свого іміджу.

Відповідач та його представник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення позову, оскільки, позивачкою обраний спосіб захисту, який не пердбачений нормами цивільного права, а також не доведений факт її приниження відповідачем. Конфлікт 24.07.2016 між сторонами дійсно мав місце, але погружувала відповідачу саме позивачка, що підтверджується матеріалами перевірки поліції за зверенням відповідача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідка, вивчивши матеріали справи, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває у шлюбі з ОСОБА_8, що підтверджується паспортом громадянина України серії НС №471686, виданим Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області 29.10.2008 та відповідними відмітками в ньому.

З протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, або таке, що готується від 25.07.2016 №37915 вбачається, що старший лейтенант поліції ОСОБА_9, прийняв усну заяву від ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що 24.07.2016, близько 19.00 год. в підїзді за місцем проживання виник конфлікт з ОСОБА_1, в ході якого остання погрожувала фізичною розправою.

За результатом звернення ОСОБА_2 з приводу конфлікту з сусідкою ОСОБА_1 ЧВНП ГУ в Черкаській області 01.08.2016 надано висновок про те, що у даному випадку відсутні ознаки кримінального та адміністративного правопорушення.

З довідки КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги катастроф Черкаської обласної ради» вбачається, що позивач ОСОБА_1 обслуговувалась бригадою ШМД 24.07.2016 з діагнозом гіпертензивний криз ускладнений гострою гіпертензивною енцефалопатією.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що в кінці липня 2016 відповідач ОСОБА_2 висловлювався нецензурно на адресу позивчки ОСОБА_1

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Статями 97, 299 ЦК України закріплено право кожного на повагу до його гідності, честі та своєї ділової репутації. Гідність, честь та ділова репутація фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а також про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до роз'яснень даних Пленумом Верховного Суду України у своїй Постанові № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Пунктом 15 вказаної вище Постанови визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» встановлено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1 передбачено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Відповідно до змісту ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Ст. 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів в обгрунтування її позову, а подані нею докази, не надають можливості та достатніх підстав для висновку, що відповідач розповсюджував неправдиву інформацію відносно позивачки. Сам факт конфлікту не переконливим доказом як приниження честі, гідності, ділової репутації позивачки відповідачем, так і спричинення моральонї шкоди. Таким чином, суду не надано і в ході судового розгляду справи не добуто належних доказів, що відповідач порушив немайнові права позивачки, а тому позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.16, 23, 270, 277 ЦК України , ст.ст.5, 10,11,57-60,209, 212,213 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Головуючий І.О. Мельник