Справа № 630/304/15-ц
Провадження № 2/630/11/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Малихіна О.О.,

за участі секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради Харківської області про встановлення юридичного факту, скасування свідоцтва та визнання права власності на частину житлового будинку, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 міської ради Харківської області про встановлення юридичних фактів, скасування свідоцтва та визнання права власності на частину житлового будинку,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася 29 квітня 2015 року до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 22 жовтня 1982 року, перебував у шлюбі з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 18 жовтня 1985 року; скасувати свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_7 в цілому на житловий будинок за адресою: Харківська область, м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Жукова, 1-А, видане 15 січня 1997 року на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради народних депутатів, протокол № 1 від 14 січня 1997 року; та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Жукова, 1-А, в порядку спадкування за законом після смерті батьків ОСОБА_5, який помер 22 жовтня 1982 року, і ОСОБА_6, яка померла 18 жовтня 1985 року.

21 грудня 2015 року представником позивача ОСОБА_8 подано заяву про уточнення адреси житлового будинку, право власності на 1/2 частину якого просить визнати ОСОБА_9 м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Жукова, 1-Ж.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 вказували на те, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами був збудований її батьками, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, в період з 1955 по 1958 роки під час перебування у шлюбі. Але факт реєстрації шлюбу вона не може підтвердили через те, що свідоцтво не збереглося. Тому факт перебування її батьків у шлюбі необхідно встановити в судовому порядку. Після смерті ОСОБА_5 в 1982 році спадщину прийняли його дружина, ОСОБА_6, та його діти, ОСОБА_7 і ОСОБА_1, оскільки вступили в управління спадковим майном. Після смерті ОСОБА_6 в 1985 році спадщину прийняли її діти, також шляхом вступу в управління спадковим майном. Тому житловий будинок мав належати їй та її брату, ОСОБА_7, в рівних частках. Але після смерті брата в 2014 році вона дізналася, що побудований її батьками житловий будинок в 1997 році був оформлений в цілому на ОСОБА_7 на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради народних депутатів від 14 січня 1997 року. З цим вона не згодна, оскільки порушуються її права на спадщину після померлих батьків.

Відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічний позов, в якому вона просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Жукова, 1-А, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_7, померлого 22 вересня 2014 року.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 вказувала на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, після смерті якого у 2014 році відкрилася спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями, який належав йому на підставі свідоцтва про право власності виданого 15 січня 1997 року виконавчим комітетом ОСОБА_4 міської ради народних депутатів. Крім неї, спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 являється також ОСОБА_3, донька від першого шлюбу. Спадщину вони прийняли у встановленому порядку.

Відповідачем ОСОБА_3, в особі її представника ОСОБА_10, подано зустрічний позов, в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог від 18 лютого 2016 року, вона просить встановити факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 22 жовтня 1982 року, перебував у шлюбі з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 18 жовтня 1985 року; встановити факт, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, є сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; скасувати свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_7 в цілому на житловий будинок за адресою: Харківська область, м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Жукова, 1-А, видане 15 січня 1997 року на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради народних депутатів, протокол № 1 від 14 січня 1997 року; та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Жукова, 1-Ж, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_7, який помер 22 вересня 2014 року.

В обґрунтування зустрічного позову представник ОСОБА_10 вказував на те, житловий будинок був збудований ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є дідом та бабою ОСОБА_3, в 1950-х роках. Але на теперішній час не збереглося свідоцтво про їх одруження. Після смерті ОСОБА_5 в 1982 році відкрилася спадщина у виді житлового будинку, яку прийняли його дружина, ОСОБА_6, та їх діти, ОСОБА_11 і ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_6 в 1985 року спадщину прийняли її діти, ОСОБА_11 і ОСОБА_1 Тому житловий будинок мав належати їм в рівних частках. Вже після смерті батька, ОСОБА_7, вона, ОСОБА_3, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та дізналася про те, що її батько оформив право власності на житловий будинок в цілому на своє ім'я, хоча не був його забудовником. Тому свідоцтво про право власності підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 ОСОБА_8 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. З позовними вимогами за зустрічним позовом ОСОБА_3 представник ОСОБА_8 погодився повністю, а з вимогами ОСОБА_2 лише частково в частині того, що вона є спадкоємцем після смерті чоловіка ОСОБА_7 на 1/4 частину житлового будинку. В обґрунтування своєї позиції представник ОСОБА_8 пояснив, що житловий будинок був збудований в 1958 році ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та є їх власністю відповідно до діючого на той час законодавства. Після смерті ОСОБА_5 і ОСОБА_6 житловий будинок є спадщиною, яку прийняли діти ОСОБА_7, який постійно мешкав в будинку, та ОСОБА_9, в будинку якої проживала мати та залишились її речі. Про реєстрацію житлового будинку на праві власності на ім'я брата, ОСОБА_7, вона дізналася лише після його смерті, коли ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представники ОСОБА_12 і ОСОБА_13 вимоги за своїм зустрічним позовом підтримали повністю та просили його задовольнити. В вимогами за позовом ОСОБА_1 вони не погодились в цілому, а проти вимог за позовом ОСОБА_3 не заперечували в тому, що вона є належним спадкоємцем після смерті батька, ОСОБА_7 Окрім посилання на обставини, викладені в позові, ОСОБА_2 пояснила суду, що з ОСОБА_7 почала проживали однією сім'єю ще з 1996 року, в той час з ними проживала ОСОБА_3, донька чоловіка від першого шлюбу. Для отримання ОСОБА_7 нового паспорту необхідно було оформити документи на будинок та будинкову книгу. Після отримання свідоцтва про право власності на будинок вони разом почали ремонт будинку. Поки чоловік був живий, його сестра, ОСОБА_1, ходила до них в гості, а вони до неї, тому вона знала про те, що будинок оформлений на ОСОБА_7.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_10 в судовому засіданні визнав ту обставини, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі та ними був збудований житловий будинок, та частково погодився з вимогами ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в 1/4 частині після смерті чоловіка, ОСОБА_7 Також представник ОСОБА_14 пояснив суду, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є його дідом і бабою. Після смерті діда в будинку залишились проживати бабуся, та її син, ОСОБА_7, зі своєю сім'єю. Але вже через кілька місяців, через сварки в сім'ї ОСОБА_7, бабуся переїхали жити до своєю доньки, ОСОБА_1, яка є його рідною матір'ю. З собою бабуся перевезла до будинку диван, письмовий стіл та інші свої речі, які й досі залишаються в їх будинку. Тому житловий будинок мав належати в рівних частках ОСОБА_1 і ОСОБА_7 Після смерті батька ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщина, та в процесі оформлення спадкової справи дізналася про те, що будинок ще з 1997 року зареєстрований в цілому на ім'я ОСОБА_7

В судовому засіданні представник ОСОБА_10 позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку просив задовольнити, а інші вимоги не підтримав, а також змінив своє ставлення до позову ОСОБА_1, заявився про не підтримання її вимог.

Відповідач ОСОБА_4 міська рада Харківської області в судове засідання не зявилася, але направила листа про розгляд справи без участі її представника.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані ним докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого ОСОБА_4 БТІ станом на 13 грудня 1996 року, на земельній ділянці за адресою: Харківська область, м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Жукова, 1-А, розташований житловий будинок літ. «А-1» з верандами літ. «а» і «а1», ганком літ. «а2» і надвірними будівлями: літня кухня літ. «В», сараї літ. «Б» і «Г», вбиральня літ. «Д», гараж літ. «Е», колодязь літ. «К», погреб літ. «гп».

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради народних депутатів № 48 від 14 січня 1997 року право власності на будинок № 1-А по вул. Жукова в с. Коваленки м. Люботин в цілому визнано за ОСОБА_7 на підставі документів, сформованих ОСОБА_4 БТІ у відповідності до вимог Інструкції про порядок реєстрації житлового фонду, затвердженого наказом ЦСУ СРСР № 380 від 15 липня 1985 року.

Досліджуючи інвентаризаційну справу № 322, судом зясовано той факт, що її було сформовано в грудні 1996 року, користувачем будинку зазначений ОСОБА_7, як голова господарства, на підставі довідки виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 15 листопада 1996 року про реєстрацію будинку в погосподарській книзі по рахунку № 191. Але в інвентаризаційній справі також міститься оригінальний примірник свідоцтва про право власності ОСОБА_7 на житловий будинок, адреса якого вказана як вул. Жукова, 1-Б.

Згідно з рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради Харківської області від 10 листопада 2015 року спірному житловому будинку, як обєкту нерухомого майна, присвоєно поштову адресу у відповідності з фактичним розташуванням у житловому кварталі Харківська область, м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Жукова 1-Ж.

ОСОБА_7 народився 14 лютого 1958 року та якого батьками були ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які перебували у зареєстрованому шлюбі на підставі свідоцтва ЯУ № 214153, виданого 16 вересня 1953 року Жовтневим райбюро ЗАГС м. Харкова. Відомості про це внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та підтверджуються витягом від 14 липня 2015 року.

Оскільки відомості про народження ОСОБА_7 та перебування його батьків у зареєстрованому шлюбі підтверджені відповідними документами та не втрачена можливість їх відновлення у звичайному порядку, суд не вбачає підстав для встановлення відповідних юридичних фактів за позовами ОСОБА_1 і ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 також є дитиною, народженою подружжям ОСОБА_5 і ОСОБА_6, родинні відносини з яким підтверджується свідоцтвом про народження ЯЛ № 191448 від 11 жовтня 1954 року та повторним свідоцтвом про укладення шлюбу з ОСОБА_15 ІІ-ВЛ № 389324 від 27 травня 1983 року.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_8 стверджував про відсутність підстав для видачі свідоцтва про право власності на спірний будинок в цілому на ім'я ОСОБА_7 ОСОБА_8 належних та допустимих доказів того, що виконавчим комітетом ОСОБА_4 міської ради народних депутатів рішення про реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_7 було прийнято з порушенням визначеної на той час процедури, або через ігнорування відомостей про майнові претензії на цей будинок з боку інших осіб та спадкоємців забудовників, суду не надані.

Отже, суд розцінює свідоцтво від 15 січня 1997 року про право власності на житловий будинок як належний документ, який посвідчує право власності ОСОБА_7 на спірний будинок. Тому в задоволенні вимог за первісним позовом ОСОБА_9 слід відмовити в повному обсязі.

22 вересня 2014 року ОСОБА_7 помер, про що було видано свідоцтво про смерть І-ВЛ № 462974 від 23 вересня 2014 року.

Виходячи з вимог ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є його дружина, ОСОБА_2 (свідоцтво про шлюб І-ВЛ № 050509 від 20 лютого 2007 року), та донька, ОСОБА_3 (свідоцтво про народження І-ВЛ № 018272 від 01 липня 1997 року та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 21 січня 2015 року про шлюб та зміну прізвища).

За повідомленням Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, після смерті ОСОБА_7 до нотаріальної контори в шестимісячний строк 06 березня 2015 року з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_3, донька померлого, та підставі її заяви було відкрито спадкову справу, але свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались. Заповіти від імені ОСОБА_7 не посвідчувались та в спадковому реєстрі такі відомості відсутні.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Дружина ОСОБА_7 ОСОБА_2 з січня 2007 року постійно мешкала з померлим спадкодавцем та від прийняття спадщини не відмовилась.

Отже, спадщину у виді житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, яка належала померлому ОСОБА_7, спадкоємці ОСОБА_2 і ОСОБА_3 прийняли у встановленому порядку та має належати їм в річних частках по 1/2 частині.

За таких обставин суд задовольняє зустрічних позов ОСОБА_2 повністю та зустрічний позов ОСОБА_3 в частині визнання за ними права власності на житловий будинок. В іншій частині позовних вимог за позовом ОСОБА_3 в задоволенні відмовляє, виходячи з наведених вище обставин та не підтримання таких вимог її представником ОСОБА_10

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України ст.ст. 10, 11, 60, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Жукова, 1-Ж, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_7, померлого 22 вересня 2014 року.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Жукова, 1-Ж, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_7, померлого 22 вересня 2014 року.

В іншій частині позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 в задоволенні відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Люботинського міського суду Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. О. Малихін