Справа №718/585/16-ц
Провадження №2/718/216/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та його поділ та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та його поділ мотивуючи свої вимоги тим, що 23.02.1985 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_2, який 12.10.2015 року рішенням Кіцманського районного суду було розірвано. Під час шлюбу вони придбали нежиле приміщення аптеки, загальною площею 60.27 кв.м., яке знаходиться по вул. Незалежності, 8, в м. Кіцмань, та яке було придбане на імя його дружини згідно договору купівлі-продажу. Вважає, що його частка в спірному майні є рівнозначною частці відповідачки та становить ? зазначеного майна. Зазначає, що він позбавлений можливості користуватися зазначеним приміщенням, оскільки в ньому відповідачка здійснює підприємницьку діяльність, а тому просив позов задовольнити.

Не погоджуючись із вказаним позовом, відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом про поділ спільного майна подружжя, в якому вказувала на те, що під час шлюбу із ОСОБА_1 ними було придбано за спільні кошти наступне майно: магазин площею 24 кв.м.(торгівельний сектор №4), контейнер металевий 20-тонний (торгівельне місце №72) площею 18 кв.м., контейнер металевий 20-тонний (торгівельне місце №146) площею 18 кв.м., які розташовані за адресою м. Чернівці, КП Міський торгівельний комплекс «Калинівський ринок», вул. Калинівська, 13а; гараж площею 18 кв.м. розташований в м. Кіцмань, вул. Українська, бокс №7, Чернівецька область, які також являються обєктами права спільної сумісної власності та підлягають поділу в рівних частинах.

Представник позивача в судовому засіданні первісний позов підтримав в повному обсязі, надавши суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просив позов задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечив, вказавши на те, що він є безпідставним та не підтверджується жодними доказами.

ОСОБА_2 та її представники позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та його поділ не визнали та заперечували проти їх задоволення, оскільки ОСОБА_1 пропущено строки позовної давності щодо вимог поділу майна, оскільки спільним подружжям вони не проживають з 2007 року. Крім того, зазначене позивачем майно перебуває в договорі іпотеки, а тому не підлягає поділу. Вимоги зустрічного позову підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, однак подав до суду заперечення на первісний позов, зазначаючи, що майно на яке заявив вимогу ОСОБА_1 перебуває в іпотеці та його поділ в подальшому може ускладнити виконання по договору іпотеки. Проти задоволення зустрічного позову не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.02.1985 року. Рішенням Кіцманського районного суду від 12 жовтня 2015 року шлюб між ними розірвано. (а.с.6)

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено договором купівлі-продажу частини приміщення від 16.03.2005 року, за час подружнього життя Швед.О.І. було придбано 39/1000 ідеальних часток вбудованого приміщення аптеки, загальною площею 60,27 кв.м., що складається з кабінету 1-33 площею 20,70 кв.м., роздягальні 1-34 площею 10,7 кв.м., комори 1-35 площею 1,9 кв.м., частини вестибюлю 1-37 площею 26,97 кв.м., яке знаходиться по вул. Незалежності, 8, в м. Кіцмань Чернівецької області. Даний факт також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13113593 від 29.12.2006 року та технічним паспортом (а.с. 9, 11-12).

Відповідно до статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.1ст..70 СК у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відтак спільне майно подружжя, за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з врахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

У зв'язку з цим, вирішуючи даний спір слід керуватися пунктами 22 та 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до якої поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК), ч. 3 ст. 368 ЦК) (п23 Постанови ). Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угоди (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховується також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі.

Як правило, дійсна вартість спільного майна визначається експертним висновком судової товарознавської експертизи, яка відповідно до ст. 143 ЦПК України, може бути призначена лише за заявою осіб, що беруть участь у справі.

Верховний Суд України у своїх висновках, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2013р., вказав про те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

З аналізу вказаних вище норм матеріального закону і керівних розясень Верховного Суду України слідує, що згідно загальних правил змагальності цивільного процесу предметом доказування в справах про поділ спільного майна подружжя, є: наявність спільного майна з конкретно визначеними ознаками взагалі і на час розгляду справи, його вартість, час його придбання і джерело коштів.

Відповідно до ст.. 63 Сімейного кодексу України: дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно до ст.69 ч.І СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.71 ч.1 СК України майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

ОСОБА_2 в судовому засіданні не наведено жодних доказів того, що нежитлове приміщення розташоване за адресою вул. Незалежності, 8, в м. Кіцмань, не є обєктом права спільної сумісної власності, а надані нею копії кредитного договору №762 від 29.03.2007 року, згідно якого вона отримала від АК «Промінвестбанку» кредит в розмірі 36000 доларів США, та іпотечний договір, який забезпечує вимоги що випливають із кредитного договору №762 та де предметом іпотеки виступає нежитлове приміщення розташоване за адресою вул. Незалежності, 8, в м. Кіцмань, не спростовує той факт що дане приміщення було придбано під час шлюбу із ОСОБА_1.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, ґрунтовані на матеріальному законі, у звязку із чим підлягають задоволенню.

Щодо заявлених ОСОБА_2 зустрічних позовних вимог, суд встановив наступне.

Згідно відповіді на адвокатський запит від 11.06.2015 року, виконавчий комітет КП міський торгівельний комплекс «Калинівський ринок» повідомив, що ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність на території ринку, а саме, з ним було укладено договори надання в користування наступних торговельних місць: №72 (торговельний сектор №5), №146 (торговельний сектор №8), №330 (торговельний сектор №4), а також договір про надання в користування місця для зберігання товарів №330-к/с (торговельний сектор №4).

Як вбачається з відповіді на заяву №357 від 18.04.2016 року стосовно надання довідки про те, кому належить гараж по вул. Українській, бокс №7 та підтвердження що даний гараж належить ОСОБА_1, Кіцманська міська рада повідомляє, що згідно земельно-облікової документації та рішення Кіцманської міської ради №182/4 від 05.04.1995 року за ОСОБА_1 значиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування гаража, однак будь-які документи на гараж відсутні.

Згідно висновків про вартістю майна, складених 13.05.2016 року оцінювачем ОСОБА_3, вартість обєктів становить: торговельне місце №330 (торговельний сектор №4) площею 24 кв.м. 1018987 гривень; торговельне місце №72 (торговельний сектор №5) площею 18 кв.м. 225168 гривень; торговельне місце №146 (торговельний сектор №8) площею 18 кв.м. 169899 гривень; гараж площею 18 кв.м. 57892 гривні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя не підлягає задоволенню, оскільки позивачкою за зустрічним позовом не надано жодного доказу який би прямо підтверджував що майно яке вона просить визнати обєктом спільної сумісної власності, дійсно перебуває не у користуванні, а у власності її колишнього чоловіка ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 57, 60, 61, 69, 70, 71 СК України, Постановою №11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007р. з наступними змінами і доповненнями, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та його поділ задовольнити.

Визнати обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, нежиле приміщення загальною площею 60,27 кв.м., що складається з кабінету 1-33 площею 20,70 кв.м., роздягальні 1-34 площею 10,7 кв.м., комори 1-35 площею 1,9 кв.м., частини вестибюлю 1-37 площею 26,97 кв.м., яке знаходиться по вул. Незалежності, 8, в м. Кіцмань Чернівецької області, та визнати частки сторін у вказаному майні по 1/2 кожного.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку нежилого приміщення, загальною площею 60,27 кв.м., що складається з кабінету 1-33 площею 20,70 кв.м., роздягальні 1-34 площею 10,7 кв.м., комори 1-35 площею 1,9 кв.м., частини вестибюлю 1-37 площею 26,97 кв.м., яке знаходиться по вул. Незалежності, 8, в м. Кіцмань Чернівецької області.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.М. Мізюк