АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 646/6657/16-ц Головуючий суддя І інстанції Сорока О. П.
Провадження № 22-ц/790/5664/16 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 26 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення зобовязань, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення зобовязань.

В обґрунтування позову зазначає, що він та ОСОБА_4 є партнерами у будівельному бізнесі, у тому числі у ПП «Сентябрь».

Однією з умов надання кредиту АТ банком «Меркурій» підприємству була відсутність заборгованості перед ПБК «Прогрес», директором якого був ОСОБА_3

ОСОБА_3 погодився підписати акт про відсутність заборгованості перед ПБК «Прогрес». У забезпечення погашення боргу відповідач запропонував йому виписати розписку про начебто отримання від нього 200000 грн. і пообіцяв, що вказана розписка буде у нього як гарантія погашення боргу підприємства у разі отримання кредиту у банку.

Він погодився і 26 червня 2012 року написав розписку, в якій вказано, що між ним та ОСОБА_3 укладено договір позики, згідно якої він отримав від відповідача 200000 грн., які зобов'язався повернути: до 31 грудня 2012 року - 50000 гривень, до 01 червня 2013 року - 50 000 гривень, до 31 грудня 2013 року - 50 тисяч гривень, до 01 червня 2014 року - 50000 грн.

Грошей за вказаною розпискою він не отримував.

Вважає, що договір позики, за яким 26 червня 2012 року складено розписку на 200000,00 грн., є неукладеним.

Просить визнати припиненими зобовязання за розпискою від 26 червня 2012 року.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що судовими рішеннями підтверджено факт отримання коштів ОСОБА_1 та стягнуто суму боргу. Просив застосувати строк позовної давності 3 роки.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 26 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що 200000 грн. отримано не було ,що можуть підтвердити ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 які були присутні при написанні розписки.

Також, строк позовної давності не сплинув,оскільки він дізнався про порушення свого права лише у липні 2014 року, коли отримав від ОСОБА_3 лист з вимогою повернути йому начебто отримані грошові кошти у розмірі 200000,00 грн.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підстверджується матеріалами справи 26 червня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 200000 грн., які зобовязався повернути частинами по 50000 грн. до 01 червня 2014 року.

Ставлячи питання про визнання припиненими зобовязання ОСОБА_7 по поверненню цих коштів позивач зазначає, що кошти від ОСОБА_3 він не отримував, а тому підстави для їх повернення відсутні і зобовязання є припиненим.

Відповідно до вимог ст.ст. 1046; 1047; 1049 ч.1; 652 ч.1; 653 ч.2,3, ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що підстав для задоволення позову не вбачається.

Підставою для визнання зобовязання припиненим ОСОБА_1 зазначає,що 200000 грн. він не отримував.

Дане питання було предметом дослідження при розгляді інших справ за позовом ОСОБА_1 і цій обставині дана належна оцінка.

Відповідно до вимог ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судовими рішеннями апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2016 року та від 10 березня 2016 року визначено, що належних та допустимих доказів неотримання коштів ОСОБА_1 не надано.

При цьому у відповідності до вимог ст. 1051 ЦК України факт неотримання коштів не може підтверджуватися поясненнями свідків.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Посилання представника позивача щодо порушення їх прав, оскільки справа розглянута у суді першої інстанції у першому судовому засіданні, незважаючи на їх заяву про відкладення -безпідставне і судовою колегією не приймається.

Вимоги цивільного процесуального законодавства не містять заборони щодо розгляду справи по суті в першому судовому засіданні.

При цьому ОСОБА_4 був допитаний у якості свідка при розгляді інших справ за позовом ОСОБА_1 щодо обставин написання розписки та неотримання ОСОБА_1 коштів по розписці; його поясненням дана оцінка і у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України переоцінці не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 26 липня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: