У х в а л а

іменем україни

18 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Демяносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в особі Львівського відділення

№ 11 Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнанння договорів поруки припиненими з моменту їх укладення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 31 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк»), правонавступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого їй надано кредит у сумі 85 000 дол. США зі строком повернення до 10 березня 2037 року та зі сплатою за користування кредитом 12,45 % річних. У забезпечення виконання кредитного зобов'язання між ВАТ «Універсал Банк» та позивачами укладено договори поруки від 31 березня 2008 року, за умовами яких поручителі зобов'язувались солідарно відповідати перед банком за належне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальникомумов кредитного договору виникла заборгованість станом на 24 жовтня 2013 року становить 96 289,12 дол. США.

Оскільки банк змінював розмір процентної ставки в односторонньому порядку, позивачі просили позов задовольнити.

Рішенням Франківського районного суду Львівської області

від 13 серпня 2015 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено.

Визнано припиненими договори поруки з 31 березня 2008 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду від 30 листопада 2015 року рішення Франківського районного суду від 13 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення апеляційного суду Львівської області

від 30 листопада 2015 року та залишити в силі рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2015 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції виходив з того, що між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 укладалися додаткові угоди від 25 лютого 2009 року та від 30 квітня 2010 року до договору поруки від 31 березня 2008 року, якими передбачалось збільшення відсоткової ставки, на що поручитель надав свою згоду.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 30 листопада

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
М.В. Демяносов
І.К. Парінова