Ухвала

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини та надання одноразової матеріальної допомоги, за касаційною скаргою ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5 на рішення Володарського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із указаним позовом до ОСОБА_4, мотивуючи його тим, що у період перебування сторін у шлюбі з 25 листопада 2008 року по 12 лютого 2015 року вона набула ряд захворювань через надмірні нервові хвилювання, що спричиняв відповідач шляхом морального та фізичного насильства. В результаті протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка з 23 березня 2015 року їй було встановлено другу групу інвалідності, що призвело до обмеження працездатності.

Враховуючи наведене, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1 500 грн щомісячно та одноразову матеріальну допомогу на лікування у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 04 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що сторони перебували у шлюбі у період з 25 листопада 2008 року по 25 лютого 2015 року.

З довідки до акта огляду медико-соціальною комісією, виданої на ім'я ОСОБА_3, вбачається, що остання з 23 березня 2015 року є інвалідом другої групи загального захворювання.

Відповідно до довідки управління Пенсійного фонду України у Володарському районі Київської області ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності в розмірі 949 грн на місяць.

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Володарської селищної ради Київської області на утриманні ОСОБА_3 перебувають її діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З довідки управління Пенсійного фонду України у Володарському районі Київської області вбачається, що розмір пенсії ОСОБА_4 як учасника бойових дій складає 1 665 грн на місяць.

Також судами встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, проте доходів від підприємницької діяльності не отримує. Крім того, останній переніс операцію на серці, перебуває на диспансерному обліку і постійно приймає медичні препарати.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що відповідач є непрацездатним, потребує постійного лікування, а тому відповідно до ч. 2 ст. 76 СК України не може надавати таку матеріальну допомогу на утримання своєї колишньої дружини.

Перевіряючи матеріали справи, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, здійснюючи цивільне судочинство на засадах змагальності сторін, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судами правильно встановлено, що непрацездатними є як позивач, так і відповідач у справі, при цьому позивач у зв'язку з невеликим розміром пенсії дійсно потребує матеріальної допомоги, проте відповідач у зв'язку із постійним лікуванням та отриманням також незначної пенсії таку допомогу колишній дружині надавати не може.

Крім того, позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України не доведено, що її інвалідність та перенесені захворювання були результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка під час шлюбу.

Ухвалюючи оскаржувані рішення, суди з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з вищевикладених підстав.

Разом з тим колегія суддів суду касаційної інстанції також відхиляє доводи касаційної скарги про необхідність залишення позову без розгляду з огляду на те, що на стадії апеляційного та касаційного проваджень позивач вже не може подавати заяву про залишення позову без розгляду, оскільки такий позов уже розглянутий і судовий розгляд закінчений ухваленням рішення суду. Позивач наділений правом на залишення позову без розгляду лише в суді першої інстанції до ухвалення рішення у справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Володарського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 04 листопада 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська