Справа №265/5233/15-ц
Провадження №2/265/1187/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, вселення та визначення порядку користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача з вимогою визначити порядок користування будинком АДРЕСА_1, посилаючись на те, що йому на праві власності належать 13/50 частки вказаного будинку, який складається з житлового будинку літ. А-1, житлової прибудови літ А-1-1 та інших допоміжних будівель. Власниками іншої частки спірного будинку є відповідачі, яким належить 37/50 частки. Натомість відповідачі займають фактично увесь будинок, позбавляючи позивача права користування та розпорядження належним йому майном. Додавав, що будинок має два окремі виходи. Оскільки позивачу відповідачі перешкоджають у вселенні в належний йому як співвласнику будинок, тому він просив суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належною ОСОБА_1 13/50 часткою будинку АДРЕСА_1 шляхом його вселення в будинок із визначенням порядку користування ним.

У подальшому ОСОБА_1 заявлені ним позовні вимоги щодо визначення порядку користування будинком АДРЕСА_1 змінювались. У кінцевій редакції таких вимог позивач просив суд встановити порядок користування таким будинком шляхом надання йому в користування житлову кімнату 1-7, коридор 1-2, комору 1-3, кухню 1-8 та тамбур І, із наданням відповідно відповідачам у користування в цьому будинку житлову кімнату 1-6, житлову кімнату 1-4, житлову кімнату 1-5, житлову кімнату 1-11, коридор 1-1, кухню 1-9, ванну кімнату 1-10, коридор 1-12, комору 1-13 та комору 1-14.

В судовому засіданні позивач надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, доповнивши, що відповідачі фактично позбавляють його можливості користуватися належним йому майном, бо змінили замки на дверях у будинок, не надаючи йому ключі від нього, тому він не має змоги потрапити у свою власність. Просив суд задовольнити позов.

Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, ОСОБА_4, в судовому засіданні, підтримуючи заявлені ОСОБА_1 змінені позовні вимоги вказувала, що ОСОБА_1 прийняв у спадок 13/50 частки будинку АДРЕСА_1, до складу якого також увійшла житлова прибудова літ. А-1-1. Таким чином виходячи з загальної та житлової площі спірного домоволодіння, позивач має право на визначення йому у користування житлового приміщення та допоміжних приміщень відповідно до 13/50 частки належного йому будинку. Додавала, що запропонований варіант визначення порядку користування будинком відповідатиме інтересам співвласників, оскільки такий будинок обладнаний двома окремими входами, внаслідок чого співмешкання сторін буде відокремленим. На підставі цього просила суд задовольнити позов ОСОБА_1

Відповідач, ОСОБА_2, у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням вирішити вказану справу за його відсутності.

Відповідачка, ОСОБА_3, у судове засідання не з'явилась також, надавши суду заяву з проханням вирішити вказаний спір у її відсутність.

Представник відповідачів, який діє на підставі довіреності, ОСОБА_5, заперечуючи частково заявлені позивачем вимоги, у судовому засіданні зазначав, що відповідачі не чинили жодним чином перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 часткою будинку АДРЕСА_1, оскільки у позивача мається змога у будь-який момент вселитися та мешкати у цьому будинку у належній йому відповідно до його частки на праві власності частині будинку. Зауважував, що своїми вимогами ОСОБА_1 фактично за відповідачів визначає їх право на користування спірним домоволодінням, оскільки вони таких вимог не заявляли. Крім цього запропонований варіант порядку користування будинком АДРЕСА_1 порушує права відповідачів, оскільки ОСОБА_1 пропонує суду суттєве відступлення від належних сторонам часток у праві власності на це нерухоме майно, бо позивачу належить лише близька 17 кв. м. житлової площі та 27 кв. м. загальної площі у користуванні в цьому будинку, а він просить надати йому користуватися 20 кв. м. житлової площі та 36 кв. м. загальної площі. При цьому представник не заперечував проти права відповідача мешкати у спірному будинку. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши учасників процесу, які з'явились, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом було встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 вересня 2003 року, посвідченого держаним нотаріусом Одерій Г. В., реєстр № 1-1902, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_9 набули у спадок право власності кожний по 5/16 частки на будинок АДРЕСА_1, що також підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 жовтня 2003 року (а. с. 37, 178, 179).

Крім цього ОСОБА_8 на підставі дарування йому ОСОБА_10 за договором дарування від 10 листопада 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Одерій Г. В., реєстр № 1-2424, набув також право власності на 1/8 частку будинку АДРЕСА_1, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13 листопада 2003 року (а. с. 182, 183).

На підставі цього станом на 13 листопада 2003 року ОСОБА_8 набув в цілому право власності на 9/16 часток будинку АДРЕСА_1.

В свою чергу станом на 29 жовтня 2003 року ОСОБА_7 набув в цілому право власності на 7/16 часток будинку АДРЕСА_1.

На підставі ст. 119 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року, який був чинним на момент спірних правовідносин), було зазначено, коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

При цьому суд зазначає, що відповідно до п. п. 6.1, 6.2 «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого Наказу Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, місцевого самоврядування власникам спільних будівель, які на законних підставах зробили перебудову, прибудову, унаслідок чого змінилися належні їм частки. В такому випадку підготовку документів для видачі свідоцтв про право власності можуть за дорученням органів місцевого самоврядування, місцевої державної адміністрації та інших органів відповідно до законодавства проводити БТІ.

Відповідно до п. 2.9 «Інструкції про порядок видачі довідок-характеристик на об'єкти нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб та зареєстровані в бюро технічної інвентаризації, затвердженої Державним комітетом України по житлово-комунальному господарству від 30 квітня 1996 року № 35 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), при видачі довідки-характеристики для відчуження частини від цілого об'єкта або частини від частини об'єкта бюро технічної інвентаризації розраховує ідеальну частку об'єкта, що відчужуються, і в примітці вказує найменування і площу приміщень, що відчужуються, а також вартість і розмір ідеальної частки.

Також згідно до п. п. 3.1, 3.4 «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна, а в разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. Так при розрахунку частки кожного співвласника в будинку необхідно визначити всю внутрішню площу будинку, а також площу, яка належить кожному співвласнику окремо відповідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127.

На підставі наведеного у даній «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна» прикладу розрахунку часток житлового будинку вбачається, що таких розрахунок проводиться, виходячи з інвентаризаційної вартості всіх будівель будинку, як окремого об'єкта нерухомості.

Згідно із заявою ОСОБА_8 від 2 лютого 2004 року вбачається, що останній просив прийняти в нього до експлуатації житлову прибудову літ. А-1-1 та сіні а-2-1 по АДРЕСА_1 (а. с. 99).

Згідно заяв від 24 липня 2003 року, які маються у інвентарній справі на будинок АДРЕСА_1 вбачається, що від ОСОБА_10 та ОСОБА_7 начальнику БТІ міста Маріуполя надійшли заяви, за якими заявники підтверджували факт того, що житлову прибудову літ. А-1-1 до будинку АДРЕСА_1 фактично побудував ОСОБА_2 (а. с. 74).

Відповідно до висновку від 9 березня 2004 року на предмет оформлення правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_1 Маріупольським БТІ ОСОБА_8 було надано відповідний висновок для Орджонікідзевської райадміністрації міста Маріуполя для вирішення питання прийняття до експлуатації житлової прибудови та сіней та про видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, за яким безпосередньо підтверджено, що на підставі рішення від 11 травня 1983 року виконкому Орджонікідзевської райради ОСОБА_8 побудував житлову прибудову літ. А-1-1, яка не була здана у експлуатацію (а. с. 100).

При цьому в матеріалах інвентарної справи мається відповідний розрахунок ідеальних часток співвласників будинку АДРЕСА_1, виходячи з вартості усіх споруд даного об'єкта нерухомості (а. с. 191).

За актом приймання в експлуатацію, затвердженого 28 квітня 2004 року, вбачається, що у приймальною комісією було у ОСОБА_8 прийнято в експлуатацію житлову прибудову літ. А-1-1 житловою площею 12,3 кв. м. до складу будинку АДРЕСА_1 (а. с. 40-41).

На підставі рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 28 квітня 2004 року № 96/2 вбачається, що на підставі рішення від 11 травня 1983 року ОСОБА_8 побудував житлову прибудову до будинку по АДРЕСА_1, яку було прийнято до експлуатації за відповідним актом, на підставі чого було затверджено акт приймання до експлуатації вказаної житлової прибудови житловою площею 12,3 кв. м., загальною площею 37,4 кв. м. Одночасно із цим було доручено БТІ міста Маріуполя оформлення права власності із видачею правовстановлювальних документів на 37/50 частки будинку АДРЕСА_1 на ОСОБА_8 та на 13/50 частки будинку АДРЕСА_1 на ОСОБА_7 замість діючих правовстановлюючих документів (а. с. 153).

Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21 травня 2004 року, виданого Маріупольською міською радою на підставі рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації від 28 квітня 2004 року № 96/2 замість свідоцтва про право на спадщину від 17 вересня 2003 року, свідоцтва про право на спадщину від 22 листопада 1982 року, договору дарування від 10 листопада 2003 року, вбачається, що ОСОБА_8 є власником 37/50 частки будинку АДРЕСА_1 (житлова площа - 68,5 кв. м.), до складу якого входила житлова прибудова літ. А-1-1, та інші споруди, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21 травня 2004 року (а. с. 69, 71).

Таким чином вбачається, що як співвласнику будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_8 було оформлено право власності на даний об'єкт нерухомого майна з видачею нового свідоцтва про право власності, який на законних підставах побудував житлову прибудову літ. А-1-1, та внаслідок чого змінилась його частка та частка іншого співвласника на даний будинок, ОСОБА_7

В той же час відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 грудня 2005 року, виданого Маріупольською міською радою на підставі рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації від 28 квітня 2004 року № 96/2 замість свідоцтва про право на спадщину від 17 вересня 2003 року, свідоцтва про право на спадщину від 22 листопада 1982 року, вбачається, що ОСОБА_7 є власником 13/50 частки будинку АДРЕСА_1 (житлова площа - 68,5 кв. м.), до складу якого входила житлова прибудова літ. А-1-1, та інші споруди, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15 грудня 2005 року (а. с. 136, 184).

З витягу з Реєстру прав власності прав на нерухоме майно від 10 січня 2006 року, наданому ОСОБА_1 для набуття спадкових прави після смерті ОСОБА_7, який був оглянутий зі спадкової справи нотаріуса щодо померлого ОСОБА_7, в описі об'єкта нерухомості, будинку АДРЕСА_1, зазначена також спірна житлова прибудова літ. А-1-1. Однак у примітках до вказаного витягу вказано, що витяг наданий був на 7/16 частки даного будинку з усіма допоміжними спорудами до нього, окрім житлової прибудови літ. А-1-1. Вказане також підтверджується технічною характеристикою БТІ міста Маріуполя від 30 вересня 2005 року (а. с. 101, 137, 185, 186).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 лютого 2006 року, посвідченого держаним нотаріусом Одерій Г. В., реєстр № 1-438, ОСОБА_1 після смерті свого батька ОСОБА_7 набув право власності 13/50 частки на будинок АДРЕСА_1, до складу якого входило житловий будинок житловою площею 68,5 кв. м., житлова прибудова літ. А-1-1, та інші споруди, які належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 грудня 2005 року, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13 березня 2006 року за ОСОБА_1 (а. с. 38, 70).

При цьому з витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23 січня 2008 року, наданому ОСОБА_2 для набуття спадкових прави після смерті ОСОБА_8, який був оглянутий зі спадкової справи нотаріуса щодо померлого ОСОБА_8, в описі об'єкта нерухомості, будинку АДРЕСА_1, зазначена спірна житлова прибудова літ. А-1-1. Натомість в примітках до вказаного витягу вказано, що витяг надається на 9/16 частки даного будинку з усіма допоміжними спорудами до нього, а також в цілому на житлову прибудову літ. А-1-1, сіні а-2-1, майданчик літ. а-3 та ворота літ. 3. Вказане також підтверджується технічною характеристикою БТІ міста Маріуполя від 21 серпня 2008 року (а. с. 103, 138, 187).

Згідно із свідоцтвами про право на спадщину за законом від 21 серпня 2008 року, посвідченого держаним нотаріусом ОСОБА_11, реєстр № 3-899 та реєстр № 3-898, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_8, який приходився їм батьком, набули право власності, ОСОБА_2 на 74/150 частки, а ОСОБА_3 на 37/150 частки, на будинок АДРЕСА_1, до складу якого входило житловий будинок житловою площею 68,5 кв. м., житлова прибудова літ. А-1-1, та інші споруди, які належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 травня 2004 року, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 8 вересня 2008 року за ОСОБА_2, а також відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно щодо ОСОБА_3 (а. с. 72, 75, 76, 87-88, 139, 140).

З огляду на встановлені судом обставини справи суд дійшов висновку щодо правомірності проведення перерахунку часток співвласників будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Орджонікідзевської районної адміністрації міста Маріуполя від 28 квітня 2004 року внаслідок будівництва ОСОБА_8 житлової прибудови літ. А-1-1 та законність отримання ним, а також спадкоємцем іншого співвласника, ОСОБА_7, свідоцтв про право на нерухоме майно Маріупольською міською радою, що свідчить про законність свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 лютого 2006 року, виданого після смерті ОСОБА_7 його сину, ОСОБА_1

Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідачі є законними співвласниками будинку АДРЕСА_1, тому сторони мають право вільно розпоряджатися належною їм власністю на рівних правах співвласників, виходячи з належної кожному частки такого майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно із технічної характеристики на буд. АДРЕСА_1, що видно з копій технічних паспортів на такий будинок, вбачається, що він складається з житлового будинку літ. А-1 з тамбуром літ. а-1 та житлової прибудови літ. А-1-1 з сіньми літ. а-2, до складу яких входять житлова кімната 1-7 площею 19,6 кв. м., житлова кімната 1-6 площею 11,4 кв. м., житлова кімната 1-4 площею 14,6 кв. м., житлова кімната 1-5 площею 10,6 кв. м., коридор 1-2 площею 4,2 кв. м., комора 1-3 площею 2,2 кв. м., кухня 1-8 площею 6,8 кв. м., тамбур І площею 3,8 кв. м., житлова кімната 1-11 площею 12,3 кв. м., коридор 1-1 площею 4,0 кв. м, кухня 1-9 площею 8,9 кв. м., ванна кімната 1-10 площею 3,4 кв. м., коридор 1-12 площею 2,4 кв. м., комора 1-13 площею 1,2 кв. м. та комора 1-14 площею 5,2 кв. м. (а. с. 6-10, 64-68).

При цьому суд зазначає, що за технічною документацією житлова кімната 1-7 площею 19,6 кв. м., житлова кімната 1-6 площею 11,4 кв. м., коридор 1-2 площею 4,2 кв. м., комора 1-3 площею 2,2 кв. м., кухня 1-8 площею 6,8 кв. м. та тамбур І площею 3,8 кв. м. відокремлені від інших наведених у технічних паспортах на спірний будинок приміщень (а. с. 6-10, 64-68).

Також суд зауважує, що ОСОБА_1 запропонував суду надати йому у користування приміщення у спірному будинку житлової кімнати 1-7, коридору 1-2, комори 1-3, кухні 1-8 та тамбур І, які відокремлені від інших наведених у технічних паспортах на спірний будинок приміщень, окрім житлової кімнати 1-6, яку пропонував залишити у користуванні відповідачів (а. с. 6-10, 64-68).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до належної позивачу 13/50 частки спірного будинку та житлової (68,5 кв. м.) й загальної (110,6 кв. м.) площі будинку АДРЕСА_1 можна визначити, що у ОСОБА_1 у користуванні повинно перебувати таким чином 17,81 кв. м. житлової площі (68,5 х 13/50 = 17,81) та 28,76 кв. м. загальної площі (110,6 х 13/50 = 28,76), внаслідок чого у користуванні відповідачів повинно знаходитись 50,69 кв. м. житлової площі (68,5 - 17,81 = 50,69) та 81,84 кв. м. загальної площі такого будинку (110,6 - 28,76 = 81,84).

При цьому ОСОБА_1 просить, щоб йому надали у користування приміщення спірного будинку, загальна площа яких дорівнює 36,6 кв. м., а житлова - 19,6 кв. м., що відступає від належної позивачу 13/50 частки будинку АДРЕСА_1 відповідно щодо загальної площі на 7,84 кв. м. (36,6 - 28,76 = 7,84) та житлової площі на 1,79 кв. м. (19,6 - 17,81 = 1,79).

В той же час суд зазначає, що на підставі правовстановлюючих документів та технічної документації на будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_1 у житловому будинку літ. А-1 належить 7/16 частки, що дорівнює 24,6 кв. м. житлової площі (56,2 х 7/16 = 24,6), та відповідно перевищує запропонованні ним 19,6 кв. м. житлової площі (а. с. 185-187).

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до своїх вимог ОСОБА_1 не просить суд надати йому у користування приміщення з житлової прибудови літ. А-1-1, яка фактично перебуває у володінні лише відповідачів згідно із правовстановлюючими документами на спірний будинок.

Таким чином відступлення від належної позивачу на праві власності 13/50 частки будинку АДРЕСА_1 при визначенні порядку користування таким будинком як щодо житлової площі, так й щодо загальної площі суттєво не порушить права ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки суд при вирішенні позову ОСОБА_1 лише визначає порядок користування спірним житлом внаслідок існування у співвласників спору з цього приводу, не вирішуючи питання володіння та розпорядження належними сторонам частками такого будинку.

За ст. 159 ЖК України предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати. Не можуть бути самостійним предметом договору найму приміщення, непридатні для проживання (підвали тощо), а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора та ін.).

Суд зауважує, що на підставі належності позивачу 13/50 часток будинку АДРЕСА_1, вимоги ОСОБА_1 щодо надання йому у користування приміщеннями в цьому будинку, меншими за житловою та загальною площами ніж відповідачам, цілком відповідають обставинам справи та є правомірними.

Таким чином за фактичної відсутності іншого запропонованого сторонами варіанту визначення порядку користування спірним житлом суд вважає, що змінені ОСОБА_1 позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню із визначенням порядку користування між сторонами будинком АДРЕСА_1 шляхом надання у користування позивачу житлову кімнату 1-7 площею 19,6 кв. м., коридору 1-2 площею 4,2 кв. м., комору 1-3 площею 2,2 кв. м., кухню 1-8 площею 6,8 кв. м. та тамбур І площею 3,8 кв. м., які є відокремленими та мають свій вхід.

На підставі наведеного відповідачам необхідно визначити відповідно у користування в спірному будинку житлову кімнату 1-6 площею 11,4 кв. м., житлову кімнату 1-4 площею 14,6 кв. м., житлову кімнату 1-5 площею 10,6 кв. м., житлову кімнату 1-11 площею 12,3 кв. м., коридор 1-1 площею 4,0 кв. м, кухню 1-9 площею 8,9 кв. м., ванну кімнату 1-10 площею 3,4 кв. м., коридор 1-12 площею 2,4 кв. м., комору 1-13 площею 1,2 кв. м. та комору 1-14 площею 5,2 кв. м.

При цьому суд зазначає, що в разі визначення порядку користування будинком АДРЕСА_1 з наданням у користування позивачу низки приміщень такого будинку, то визначення інших приміщень в такому будинку відповідачам у користування не буде виходом за межі заявлених ОСОБА_1 вимог, тому на посилання ОСОБА_5 на необґрунтованість таких вимог, бо відповідачі таких вимог не заявляли, суд не звертає уваги.

Вирішуючи вимоги позивача щодо усунення йому перешкод у користуванні та розпорядженні належними йому 13/50 частками спірного будинку шляхом його вселення, суд зазначає, що відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Так у судовому засіданні допитана ОСОБА_12 вказувала, що відповідачі дійсно змінили замки на частині будинку, якою користався колись батько позивача, ОСОБА_7, не надавши ключів від нього позивачу, ОСОБА_1 Вказувала також, що у теперішній час позивач не мешкає в будинку АДРЕСА_1.

Суд зауважує, що обмеження співвласника буд. АДРЕСА_1 у користуванні ним ОСОБА_1 є неприпустимим.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 щодо усунення відповідачами йому перешкод в користуванні та розпорядженні належним позивачу, як співвласнику, будинком АДРЕСА_1 підлягають задоволенню шляхом його вселення у визначену судом позивачу для користування житлову кімнату 1-7, коридор 1-2, комору 1-3, кухню 1-8 та тамбур І у спірному житловому будинку.

Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ОСОБА_1 при поданні даного позову до суду судовий збір в сумі 243,60 грн. в рівних частках, тобто по 121,80 грн. з кожного з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, вселення та визначення порядку користування жилим приміщенням - задовольнити.

Встановити порядок користування будинком АДРЕСА_1 шляхом надання у користування в житловому будинку літ. А-1 із тамбуром літ. а-1 ОСОБА_1 житлову кімнату 1-7 площею 19,6 кв. м., коридор 1-2 площею 4,2 кв. м., комору 1-3 площею 2,2 кв. м., кухню 1-8 площею 6,8 кв. м. та тамбур І площею 3,8 кв. м., із наданням у користування в житловому будинку літ. А-1, житловій прибудові літ. А-1-1 із сіньми а-2 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно житлову кімнату 1-6 площею 11,4 кв. м., житлову кімнату 1-4 площею 14,6 кв. м., житлову кімнату 1-5 площею 10,6 кв. м., житлову кімнату 1-11 площею 12,3 кв. м., коридор 1-1 площею 4,0 кв. м, кухню 1-9 площею 8,9 кв. м., ванну кімнату 1-10 площею 3,4 кв. м., коридор 1-12 площею 2,4 кв. м., комору 1-13 площею 1,2 кв. м. та комору 1-14 площею 5,2 кв. м.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належною ОСОБА_1 13/50 часткою будинку АДРЕСА_1 шляхом його вселення у житлову кімнату 1-7, коридор 1-2, комору 1-3, кухню 1-8 та тамбур І у вказаному будинку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1, який в м. Маріуполі зареєстрований по АДРЕСА_1, та ОСОБА_3, ІПН: НОМЕР_2, яка в м. Маріуполі зареєстрована по АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_3, який зареєстрований в АДРЕСА_3, витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. в рівних частках, тобто по 121,80 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя