Справа № 449/47/16 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/783/3145/16 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Симець В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та розподіл майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ такого майна, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 лютого 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ такого майна визнано неподаною та повернуто позивачу.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та передати питання на новий розгляд в суд першої інстанції. Вважає ухвалу необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд помилково зазначає, що в ухвалі від 17 лютого 2016 року чітко було прописано суму судового збору, який підлягає до оплати, однак у вказаній ухвалі чіткої суми судового збору, яка підлягає оплаті не зазначено. Крім цього, висновок суду про те, що зустрічний позов носить майновий та немайновий характер є помилковим, оскільки вимоги зустрічного позову носять майновий характер та є взаємопов'язаними.

В судове засідання особи, що беруть участь у справі не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Враховуючи неявку представників всіх осіб, що беруть участь у справі та вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суддя суду першої інстанції повертаючи позивачу матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ такого майна вказував про те, що позивачем не усунуті недоліки, зазначені в ухвалі Перемишлянського районного суду Львівської області від 17 лютого 2016 року про залишення зустрічної позовної заяви без руху, а лише сплачено частину судового збору, хоча згідно ухвали йому було чітко прописано суму судового збору, який підлягає оплаті. Так, зважаючи на суму позову, вимоги Закону України «Про судовий збір» позивач ОСОБА_3 мав оплатити 1102,4 грн., а не 551,2 грн., що ним сплачено. Відповідно ж до ст. 121 ЦПК України суддя вважав за необхідне заяву повернути.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції суперечать обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», - позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення. Якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику. У разі пред'явлення позовної заяви особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи (частина перша статті 45 ЦПК), у заяві повинні бути зазначені підстави для такого звернення, а їх не зазначення тягне наслідки, передбачені частинами першою і другою статті 121 ЦПК.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 17 лютого 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ такого майна було залишено без руху, оскільки така подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а саме не сплачено судовий збір.

На виконання вимог вказаної ухвали позивачем подано відповідну заяву, у якій долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

Дослідивши ухвалу про залишення без руху, заяву на виконання вимог ухвали про залишення без руху надіслану позивачем, колегія суддів вважає, що підстав для постановлення оскаржуваної ухвали у судді суду першої інстанції не було, оскільки суддею в ухвалі про залишення зустрічної позовної заяви без руху не було зазначено конкретного розміру, необхідного для сплати судового збору за подання позовної заяви з врахуванням заявлених майнової (майнових), немайнової (немайнових) вимог. Натомість, в ухвалі зазначено тільки ціну позову та міститься посилання на п.1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», що стосується подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою.

Тому оскаржувану ухвалу, як таку, що постановлена всупереч вимогам закону та обставинам, що мають значення слід скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказаним слід задовольнити апеляційну скаргу визнавши її доводи обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.4, 312 ч.1 п.3, 313, 314 ч.1 п.2, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 лютого 2016 року - скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник