Справа № 414/115/16-ц
Провадження № 22ц/782/370/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року, травня місяця, 18-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі : головуючого судді Яреська А.В., суддів- Карташова О.Ю., ОСОБА_1, за участі секретаря: Попової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, територіальної громади в особі Кремінської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

встановила:

У січні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, територіальної громади в особі Кремінської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, просив суд надати додатковий строк для прийняття спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_4, яка померла 08 лютого 2015 року. Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 04 березня 2016 року у позовних вимогах ОСОБА_2 було відмовлено у звязку із їх необґрунтованістю.

Із рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 04 березня 2016 року позивач ОСОБА_2 не погодився та надав на нього апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення як ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а саме визначити додатковий строк на прийняття спадщини.

Вислухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до таких висновків.

Статтею ст. 303 ЦПК України є передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Статтями 213, 214 ЦПК України є визначеним про те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не були надані суду докази, які б свідчили про наявність перешкод у позивача для подання заяви про прийняття спадщини в установленим законом строк, а підстави на які посилається позивач, не можна вважати поважними причинами пропуску строку.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду перпшої інстанції, адже до них він дійшов із належним дотриманням норм матеріального та процессуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та підстав для надання судом додаткового строку не дають, адже з матеріалів справи вбачається, що навіть після того, як ОСОБА_2 знав і про смерть спадкодавця і про наявність заповіту а це було у серпні 2015 року, як він вказує у позові (а.с. 4) він звернувся до суду із заявою про визначення додаткового строку на прийняття спадщини лише у січні 2016 року, що вбачається з датування позову 19 січня 2016 року, датуванням на конверті (а.с. 34). За таких обставин доводи про «проведення антитерористичної операції, відсутність правовстановлоюючих документів, необізнаність щодо наявності заповіту а також в силу віддаленості від місця відкриття спадщини» не можуть бути розцінені як поважні причини, які перешкоджали спадкоємцю звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Для звернення до нотаріуса із заявою про вступ у спадок необовязково було особисто приїжджати до Луганської області де дійсно відбувається АТО, проте достатньо було письмового звернення направленого поштою, але здійснити це треба було у встановлений законом термін. Отже доводи про форс-мажорні обставини на увагу теж на заслуговують.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляції щодо відсутності відкритої спадкової справи як перешкоди у отриманні постанови, адже спадкова справа може бути заведена нотаріусом і за заявою про вступ у спадок, що надійшло поштою а наявність чи відсутність постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину не має значення при розгляді судом позову саме щодо надання додаткового строку для вступу у спадщину. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269,ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщин. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визнаначення додаткового строку на подання такої заяви. Таким чином, при вирішенні питання судом щодо поновлення строку на подання заяви про прийняття спадщини, необхідно виходити з поважності причини, яка перешкоджала спадкоємцю звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Судова практика свідчить про те, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13). Крім того колегія суддів при оцінці доводів апелянта бере тут до уваги правові позиції ВСУ, що були висловлені ним при розгляді цивільних справ № 6-1486цс15, у справі № 6-85цс12, та у яких зазначено про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є лише ті, які повязані із обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця чи через відсутність інформації про спадкову масу то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий ______________________________ Судді __________________________