Номер провадження 2/754/870/16
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Грегуль О.В.

при секретарі - Фідрі Н.І.

з участю адвоката - Савченка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: житлово-будівельний кооператив «Весна», п'ятнадцята київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на порушення своїх спадкових прав, просить у порядку спадкування за законом, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка: ОСОБА_5, який за життя, як член ЖБК, повністю виплатив пайовий внесок за вказану квартиру, однак, не здійснив державної реєстрації свого права власності на цю квартиру, у зв'язку з чим, нотаріус відмовляє у видачі документів на спадщину.

У судовому засіданні адвокат позивачки позов підтримав і просив про його задоволення.

Відповідач та треті особа: ЖБК «Весна» і п'ятнадцята київська державна нотаріальна контора своїх представників у судове засідання не направили, надіславши листи про розгляд справи за відсутності своїх представників.

Треті особи: ОСОБА_4 і ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, надіславши до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Адвокат позивачки не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності представників: відповідача, ЖБК «Весна», п'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори та ОСОБА_4 і ОСОБА_3.

З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті за відсутності представників: відповідача, ЖБК «Весна» і п'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори та ОСОБА_4 і ОСОБА_3.

Заслухавши думку адвоката, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про одруження від 17.07.1970 року, позивачка в цей же день, зареєструвала шлюб із ОСОБА_5.

Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про народження третьої особи: ОСОБА_3 від 16.01.1971 року, останній є сином позивачки та ОСОБА_5.

Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про народження третьої особи: ОСОБА_6 від 13.04.1977 року, остання є дочкою позивачки та ОСОБА_5

Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про одруження від 20.10.2000 року, третя особа: ОСОБА_6 у цей же день зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 і після реєстрації шлюбу, їй присвоєно прізвище ОСОБА_6.

Відповідно до наявної у матеріалах справи, довідки ЖБК «Весна» від 18.05.2015 року № 68, ОСОБА_5, є членом ЖБК «Весна» з 08.10.1971 року і є власником АДРЕСА_2, загальною площею: 41,2 кв. м. і жилою площею: 25,5 кв. м., оскільки 01.08.1986 року, повністю сплатив суму пайового внеску за вказану квартиру.

Як зазначається в позові із посиланням на мережу «Інтернет», ринкова вартість АДРЕСА_2, становить біля: 871000 грн..

Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії спадкової справи, ОСОБА_5 за життя заповіт не складав.

Після смерті ОСОБА_5, позивачка звернулась до п'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, а треті особи: ОСОБА_4 і ОСОБА_3 подали до п'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори заяви про їхню відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь позивачки.

Постановою держаного нотаріуса від 23.10.2015 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва право на спадщину за законом через відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року № 697-ХІІ (який діяв на час повної виплати пайового внеску за спірну квартиру), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Згідно з п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України від 16.01.2003 року № 435-ІV, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Після набрання чинності ЦК України від 16.01.2003 року № 435-ІV, продовжувало існувати право власності ОСОБА_5 на АДРЕСА_2.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що по відношенню до позивачки порушено вищевказані норми права і що в свою чергу, дає правові підстави для висновку про порушення спадкових прав позивачки.

Тому, позовні вимоги, суд вважає обґрунтованими.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі, адвокат позивачки просив покласти на позивачку.

Керуючись ст. ст. 4-11, 209, 213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом, право власності на квартиру АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Понесені ОСОБА_2 судові витрати по справі, покласти на ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: