печерський районний суд міста києва
Справа № 2-1146/12
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Васильєвої Н.П.

при секретарі: Захарчишиній В.С.

розглянувши у відкритому судовому скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві у виконавчому провадженню, що відкрите на підставі виконавчого листа виданого Печерським районним судом м. Києва за судовим рішенням по цивільній справі № 2-1146/12 за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

13.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на постанову державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві у виконавчому провадженню № 38625305, що відкрите на підставі виконавчого листа виданого Печерським районним судом м. Києва за судовим рішенням по цивільній справі № 2-1146/12 за позовом Ярового ПАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та просить суд скасувати постанови державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2012 року, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 07.09.2015 року, постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дії від 21.04.2016 року та арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В судове засідання представник заявника не з'явився, про місце і час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 385 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Таким чином, боржник має право оскаржити дії державного виконавця у десятиденний строк з моменту коли дізнався про порушення його прав чи свобод до Печерського районного суду м. Києва, оскільки саме останнім був виданий виконавчий лист.

Вивчивши матеріали скарги та справи, суд дійшов до наступного.

26.09.2012 року державним виконавцем відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний Ощадбанк України» заборгованість по іпотечному кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

ОСОБА_1 вказує, що йому не було відомо про постанову про відкриття виконавчого документа на підставі судового рішення № 2-1146/12, проте дане твердження спростовується ухвалою суду від 12.06.2015 р., а відтак його вимога про скасування вказаної постанови є безпідставною.

Згідно до п.5 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Заявник вказує, що старшим державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Трухановським О.Д., винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та накладено арешт на предмет іпотеки квартира АДРЕСА_1.

Разом з тим, постановою старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Трухановського О.Д. від 21.04.2016 р. виконавчий документ повернуто стягувачу, у зв'язку з заявою стягувача про повернення виконавчого документа без виконання(а.с. 145)

З огляду на обставини, які стали підставою для накладення арешту на майно та норми ЗУ «Про виконавче провадження», яким виконавець керувався, суд приходить до висновку, що на даний час відпали підстави, що послугували накладенню арешту на майно, а відтак постанова державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження підлягає скасуванню.

07.09.2015 р. державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ м. Києва Трухановським О.Д. винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 140210 грн. в рамках виконавчого провадження № 38625305.

21.04.2016 р. старшим державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ м. Києва Трухановським О.Д. винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 500 грн. в рамках виконавчого провадження № 38625305.

Відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначає, що за змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги заявника про скасування постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій задоволенню не підлягають.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, керуючись Закону України "Про виконавче провадження", ст. 210, 293, 385, 386-388 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві у виконавчому провадженню, що відкрите на підставі виконавчого листа виданого Печерським районним судом м. Києва за судовим рішенням по цивільній справі № 2-1146/12 за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ м. Києва про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження в рамках виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа № 2-1146/12.

В іншій частині скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя