Справа №592/6656/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1440/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 липня 2016 року

в цивільній справі за заявою головного лікаря Обласного комунального закладу Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер ОСОБА_5

про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 липня 2016 року заява головного лікаря Обласного комунального закладу Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер ОСОБА_5 задоволена. ОСОБА_3 госпіталізована до психіатричного стаціонару у примусовому порядку.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, не погодився з цим рішенням та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи та їх недоведеність, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Зазначає, що його довіритель має проблеми з памяттю, у звязку з чим має бажання амбулаторно лікуватися. Крім того, у лікарні знаходиться тяжко хворий син ОСОБА_3, якого потрібно відвідувати, тому проти госпіталізації вона заперечувала, як і заперечувала проти висновків лікарів про неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на відповідному рівні. Вказує, що ОСОБА_3 агресії не проявляє та не становить загрозу для оточуючих.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника заявника ОСОБА_6, яка заперечила проти її задоволення, думку прокурора Васяновича М.В., який вважає її обґрунтованою, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву головного лікаря, суд першої інстанції виходив з наявності передбачених законом підстав для примусової госпіталізації хворої до психіатричного стаціонару.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, який відповідає встановленим у справі обставинам та вимогам закону.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2016 року ОСОБА_3 була доставлена в гостре психіатричне відділення обласного комунального закладу Сумський обласний психоневрологічний диспансер (далі Диспансер) психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги з неврологічного відділення 4 міської лікарні, де на лікуванні перебуває її син, у звязку з неадекватною поведінкою.

Того ж дня вона була оглянута комісією з трьох лікарів-психіатрів, якими зроблено висновок, що вона страждає тяжким психічним розладом і встановлено діагноз: судинна деменція. У звязку з тим, що в неї виявлений тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вона не спроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, а також встановлений діагноз унеможливлює надання нею усвідомленої згоди на лікування та обстеження, вона потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (а.с. 4).

За змістом п. 8 принципу 11 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Захист осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги» від 18 лютого 1992 року № 49/119, крім випадів, передбачених пунктами 12, 13, 14 і 15 даного принципу, лікування будь-якого пацієнта може проводитися без інформаційної згоди пацієнта, якщо уповноважений законом кваліфікований психіатричний працівник визначить, що воно терміново необхідне для того, щоб запобігти шкоді пацієнта або інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

У ч. ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України передбачено, що у заяві про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяв про примусову госпіталізацію, її продовження, додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Надання до заяви висновку комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність примусової госпіталізації, передбачено й ч. 3 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, а саме: особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що лікування ОСОБА_3, яка страждає тяжким психічним розладом, внаслідок якого неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, необхідне для того, щоб запобігти шкоді пацієнтки і можливе лише в стаціонарних умовах. Оскільки через свою хворобу вона не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію, тому її лікування може проводитися без її згоди на госпіталізацію.

Зазначені висновки місцевого суду ґрунтуються на характеристиці психічного стану ОСОБА_3, який викладено у висновку комісії лікарів-психіатрів від 18 липня 2016 року та який свідчить про відповідні особливості хворої відносно соціально-побутової адаптації.

Доводи заявника апеляційної скарги не спростовують та не ставлять під сумнів висновок комісії лікарів-психіатрів і так як жодними доказами вони не підтверджені, висновків суду не спростовують.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального й процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: