Провадження №2/389/426/16
Р І Ш Е Н Н Я

заочне

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року Знам'янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Українського В.В.,

при секретарі Василенко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знам'янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 13/25 часток квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 17.02.1993 вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який на даний час розірвано. Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.07.1994 року за нею визнане право власності на ? частину паю, виплаченого за квартиру АДРЕСА_1 та визначено порядок користування зазначеною квартирою. Вважає, що оскільки будівництво квартири здійснювалось на їх спільні кошти, має право на 13/25 часток кооперативної квартири. Зазначає, що вразі визнання за нею права власності, житлові умови кожного з них не погіршаться, оскільки кожен отримає у володіння та користування ту частку квартири в натурі, яка відповідає його частині у праві спільної власності. На даний час вони не досягли згоди щодо поділу квартири у добровільному порядку, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надіславши заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки невідомі. Згідно з ухвалою Знам'янського міськрайонного суду від 18.08.2016, розгляд справи проводиться заочно.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановив, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі. Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу 17.02.1993 року, шлюб між ними розірвано (а.с.7). Рішенням Знам'янського міського суду Кіровоградської області від 27.07.1994 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ паю та визначення порядку користування квартирою, за ОСОБА_1 визнане право власності на ? частину паю, виплаченого за квартиру АДРЕСА_1 та визначено порядок користування зазначеною квартирою (а.с. 9-11). Згідно з матеріалами інвентарних справ ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі рішення Знам'янського міського суду від 27.07.1994 року належать по 1/2 частині пайового внеску в грошовому виразі квартири АДРЕСА_1.

Отже, судом встановлено, що право на спірну квартиру (пайові внески) набуте сторонами під час перебування у шлюбі, а відтак вказана квартира є об'єктом права спільної власності на той час подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Пайові внески були сплочені в повному обсязі за квартиру і вказана квартира підлягала приватизації подружжям ОСОБА_2 на час сплати даних внесків.

В своєму позові позивач просить про визнання за нею права власності на 13/25 часток спірної квартири, так, як цей розмір її частки квартири зазначено в розрахунку часток квартири АДРЕСА_1 виданому Знам'янським міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації, згідно з яким ОСОБА_1 належить 13/25 часток зазначеної квартири, ОСОБА_2 належить 12/25 часток квартири (а.с.23). Однак, суд не бере до уваги зазначений розрахунок, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, в зазначеному розрахунку частки розраховано згідно з рішенням Знам'янського міського суду Кіровоградської області від 27.07.1994 року про розподіл паю та визначення порядку користування квартирою. Тобто, при здійсненні розрахунку часток квартири, БТІ керувалось зазначеним рішенням суду, яким визначило саме розмір часток визначених сторонам для користування, а не розмір часток, що належать кожному із сторін.

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно ч.3 до ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», роз'яснено про те, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України від 10 липня 2003 року N 1087-IV "Про кооперацію", стаття 384 ЦК).

Згідно з роз'ясненнями п.«а» ч.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 18.09.1987 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. При цьому суд повинен враховувати суму боргу, яку один з подружжя зобов'язаний повернути кредитор.

З урахуванням викладених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири.

На підставі ст.88 ЦПК України та з урахуванням того, що рішення у справі ухвалено на користь позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, ст.ст.60, 70 СК України, ст.368 ЦК України, постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», керуючись ст.ст.11, 88, 169, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Знам'янського міськрайонного суду

Кіровоградської області Український В.В.