ухвала

іменем україни

17 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
за участю представника позивача - ОСОБА_6,

представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_7, ОСОБА_9, третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Стецьків Дмитро Мирославович, про звернення стягнення на предмет іпотеки,за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що відповідач ОСОБА_9 не виконав належним чином договірні зобов'язання за кредитним договором та 05 грудня 2007 року, всупереч п. п. 2.1.9 та 3.4.5 іпотечного договору, укладеного між сторонами, та ст. 12 Закону України «Про іпотеку» без письмової згоди іпотекодержателя згідно з договором купівлі-продажу здійснив продаж частини предмета іпотеки ОСОБА_7 та не повідомив іпотекодержателя про відчуження предмета іпотеки.

ОСОБА_7, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

23 червня 2014 року на адресу відповідачів було надіслано вимогу, що у випадку неусунення порушень та сплати заборгованості за кредитом банк буде змушений звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на житлову квартиру.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2015 року з урахуванням ухвали того ж суду від 29 жовтня 2015 року про виправлення описки рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 26 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_9 був укладений кредитний договір № 151/07-МК, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 100 000 доларів США з оплатою за ставкою 14 % річних за користування кредитом на термін до 26 липня 2022 року.

01 вересня 2008 року була укладена додаткова угода 1 про внесення змін до п. 4.3 кредитного договору відносно терміну сплати відсотків.

На забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами був укладений договір іпотеки, за яким в іпотеку було передано нерухоме майно, що складається з нежитлових приміщень АДРЕСА_2.

Предмет іпотеки знаходився у власності ОСОБА_9, що підтверджено договором купівлі-продажу нежитлових приміщень, про що зазначено в п. 1.3 договору іпотеки.

Згідно з даними витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек на нежитлові приміщення АДРЕСА_2 накладено обтяження згідно з договором іпотеки від 27 липня 2007 року.

За даними директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕО Захід Стиль», житловий будинок АДРЕСА_2 має 6 поверхів, мансардний поверх та на даний час на мансардному поверсі знаходяться 4 житлових приміщення - квартири № № 15-а, 15-б, 33, 34.

Згідно з договором купівлі-продажу від 05 грудня 2007 року ОСОБА_9 продав ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій з урахуванням положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку» виходили з того, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо даних пошуку записів про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження ОСОБА_7 на придбану за договором купівлі-продажу двокімнатну квартиру по АДРЕСА_1 у власника ОСОБА_9 відсутні.

За даними витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - квартири по АДРЕСА_1, інформація про арешт, заборону відчуження відсутня.

Згідно з довідкою приватного нотаріуса Стецьківа Д.М. квартира АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_11, на 05 грудня 2007 року під забороною не перебуває.

Тобто суди дійшли висновку, що на момент переходу права власності на спірну квартиру до ОСОБА_7 спірна квартира предметом іпотеки не була і обтяжень на її відчуження не існувало.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк О.М. Ситнік