Справа № 699/420/16-ц
Номер провадження 2-о/699/24/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2016 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

Сидорівського сільського голови ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Корсуня-Шевченківського Черкаської області заяву першого заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Сидорівської сільської ради про визнання майна безхазяйним,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2016 року заявник звернувся до суду з даною заявою, яку уточнив та остаточно просить ухвалити рішення та визнати спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, померлої 17.12.1999 року - земельну частку (пай) розміром 2,92 умовних кадастрових гектари в адміністративних межах Сидорівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, вартістю 116 254,29 грн. безхазяйним майном та передати її у власність територіальної громади с.Сидорівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області в особі Сидорівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

Заяву подано в порядку ст.137 ЦК Української РСР, оскільки до відносин, вказаних у заяві, як до таких, що виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року (спадщина відкрилась у 1999 році, а ЦК України 2003 року набрав чинності 01.01.2004), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, а також щодо визнання майна безхазяйним.

Свою заяву заявник мотивує тим, що 17.12.1999 року у с.Сидорівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області померла жителька села ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 2,92 умовних кадастрових гектари в адміністративних межах Сидорівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась, свідоцтва про спадщину не видавались, заповіти чи спадкові договори не зареєстровані. В такому випадку майно повинно було перейти до держави в особі Сидорівської сільської ради, яка не вчинила жодних дій для цього, у звязку з чим, право на землю нікому не належить і статус землі є невизначеним.

Вказане є порушенням інтересів держави, оскільки земля є основним національним багатством, перебуває під особливою охороною держави, тому прокурором подана вказана заява.

В судовому засіданні представник заявника прокурор Початенко Н.В. підтримала заяву та просить її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві.

Представник Сидорівської сільської ради ОСОБА_3 просила задовольнити заяву.

Суд, заслухавши пояснення представників заявника, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає до задоволення повністю.

У судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 1999 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією запису акту про смерть серії №32 від 18.12.1999 року (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (пай) розміром 3.37 га, яка знаходиться на адміністративній території Сидорівської сільської ради, що підтверджується сертифікатом серії ЧР №0190991 (а.с.19).

Згідно листа від 07.04.2016 року відділу Держгеокадастру у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області середній розмір земельної частки (паю) по Сидорівській сільській раді становить 2.92 га (а.с.18).

Померла заповіт не залишила. Згідно довідки Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори від 23.04.2016 року №526/01-16 після померлої ОСОБА_4 спадкова справа не заведена (а.с.10).

ОСОБА_4 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, крім неї в домоволодінні ніхто не був зареєстрований, що підтверджується довідкою Сидорівської сільської ради №190 від 25.04.2016 року (а.с13).

Письмовими поясненнями ОСОБА_5, який являється сусідом, підтверджено, що ОСОБА_4 була власником земельної частки (паю), спадкоємці у померлої відсутні (а.с.12).

В абзаці 3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 надано роз'яснення з приводу застосування правила книги шостої ЦК України до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року. Так, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP (далі - ЦК УPCP), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Крім цього, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529- 531 ЦК УРСР.

Згідно ст. 549 ЦК Української PCP визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) в адміністративних межах Сидорівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, що перебувала у колективній власності КСП «Світанок». Вказане право належало померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0190991.

Відповідно до Положення про Спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2011 №1810/5, лише зі Спадкового реєстру можливо отримати достовірну інформацію про наявність (відсутність) заведеної спадкової справи, про заповіти, спадкові договори, внесення змін до них, скасування заповітів або розірвання спадкових договорів, а також про видані свідоцтва про спадщину. Згідно даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.11) після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались.

В ст. 555 ЦК УРСР закріплено випадки переходу спадщини до держави, зокрема якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 137 ЦК УРСР майно, яке не має власника або власник якого невідомий (безхазяйне майно), надходить у власність держави за рішенням виконавчого комітету районної, міської Ради народних депутатів, винесеним за заявою фінансового органу. Заява про визнання майна безхазяйним може бути подана не раніше як через один рік після прийняття майна на облік відповідним фінансовим органом або виконавчим комітетом селищної, сільської Ради народних депутатів.

Відповідно до ч.2 ст.4 Земельного кодексу України від 1990 року, який діяв на момент смерті ОСОБА_4 та в редакції, яка була чинна на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, субєктами права державної власності на землю виступали, в т.ч. сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності.

Отже, Сидорівська сільська рада була органом, який уповноважений був взяти земельну частку (пай) на баланс через рік після смерті ОСОБА_4, але з часу її смерті останні не вчинили жодних дій для переходу земельної частки (паю) у власність держави.

З рішення Сидорівської сільської ради від 21.01.2015 року №37-8VІ вбачається, що земельна ділянка після смерті ОСОБА_4 взята на облік (а.с.40).

В друкованих засобах масової інформації, а саме в газеті «Надросся» №81 від 29.09.2016 року було розміщено оголошення про взяття на облік земельної ділянки ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст.273 ЦПК України, суд, встановивши, що нерухома річ є безхазяйною та взята на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі, ухвалює рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади.

Оскільки судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на земельну частку (пай), спадкоємці відсутні, Сидорівською сільською радою вказане майно взяте на облік 21.05.2015 року, тобто, минув понад один рік, в друкованих засобах масової інформації було зроблено оголошення про взяття на облік земельної частки (пай), тому суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Судові витрати по справі, суд залишає за заявником відповідно до вимог ст.235 ч.7 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 212-215, 269-273 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву першого заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Сидорівської сільської ради про визнання майна безхазяйним задовольнити повністю.

Визнати спадщину яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, померлої 17.12.1999 року, а саме - земельну частку (пай) розміром 2,92 умовних кадастрових гектари в адміністративних межах Сидорівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, вартістю 116254,29 грн безхазяйним майном та передати її у власність територіальної громади с.Сидорівка Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області в особі Сидорівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути поданою до апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_6sp; Л.