АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5345/16 Головуючий 1 інст. - Цвіра Д.М.
У Х В А Л А

іменем України

31 серпня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкова справу за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі представник позивачів просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 червня 2016 року про відмову у задоволенні його заяви про забезпечення позову, вважаючи її постановленою з порушенням норм процесуального права, та ухвалити нову, якою задовольнити заяву у повному обсязі.

Обґрунтовуючи скаргу, представник позивачів вказує, що суд не зазначив жодної норми матеріального та процесуального права, керуючись якими він відмовив у задоволенні заяви, не вказав на обставини, які мають значення для справи, не дав юридичної оцінки обставинам та доказам, які були наведені позивачами.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, з заявами про наявність обставин, які перешкоджають розгляду справи, не звернулися, а тому справа розглядається апеляційним судом, згідно ст.ст.303-1 та ч.2 ст.305 ЦПК України, за їх відсутністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Постановляючи 22 червня 2016 року ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суддя виходив лише із того, що цивільна справа №638/18360/15-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту ПАТ КБ «Приватбанк») про визнання недійсним договору іпотеки, відповідно до даних програми «Д-3», знаходиться у провадження іншого судді цього ж суду, розгляд справи призначено на 28.07.2016 року, однак цьому судді заява про забезпечення від 21.06.2016 року не передавалася для вирішення, оскільки суддя, у провадженні якого перебуває цивільна справа №638/18360/15-ц, знаходиться у відпустці.

Відповідно до визначеного в пункті 3.20 рішення зборів суддів Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.11.2015 року про порядок розподілу справ, подана представником позивачів ОСОБА_6 заява про забезпечення позову передана їй (судді), однак вона позбавлена можливості в повному обсязі дослідити підстави для задоволення заяви, а також співмірність заяви про забезпечення позову із позовними вимогами у зв'язку з відсутністю у її провадженні цивільної справи №638/18360/15-ц.

Обставини, викладені суддею в мотивувальній частині оскарженої ухвали, підтверджуються наданими апеляційному суду матеріалами провадження з розгляду заяви про забезпечення позову та наданими судом копіями матеріалів цивільної справи №№638/18360/15-ц, а викладені в оскарженій ухвалі посилання на норми закону та роз'яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідають змісту ст.151 «Підстави для забезпечення позову», ст.152 «Види забезпечення позову» ЦПК України та змісту вказаних суддею роз'яснень, наданих в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року.

Дійсно, як правильно вказує суддя в мотивувальній частині ухвали від 22 червня 2016 року, вирішуючи питання про забезпечення позову, суддя зобов'язаний: перевірити відповідність заяви вимогам ч.2 ст.151 ЦПК України щодо форми та змісту; вирішити заяву з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог; пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог; з'ясувати чи співмірний вид забезпечення позову, який просить застосувати особа, із заявленими нею позовними вимогами.

Безумовно, що для вирішення цього питання у відповідності із законом судді, який вирішує питання про забезпечення позову, необхідно щонайменше, проаналізувати зміст позовної заяви з додатками, які знаходяться в матеріалах цивільної справи, яка, як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, не передавалась тому ж судді, якому передана для вирішення заява про забезпечення позову.

Разом з тим, колегія суддів не може залишити в силу ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.6.2016 року, оскільки зазначене у заяві представника позивачів питання про забезпечення позову фактично не вирішене судом у встановленому законом порядку.

Так, згідно із частиною 1 статті 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), яку, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди мають застосовувати при розгляді справ, передбачено, що «…кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру…»

Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналіз ч.1 ст.15, ст.ст.122,151-153 ЦПК України дає підстави вважати, що під змістом зазначеного в ч.1 ст.153 ЦПК України виразу «судом, у провадженні якого перебуває справа», є саме той суддя, у провадженні якого знаходиться цивільна справа, у якій і належить вирішувати питання про забезпечення позову.

При вирішенні поданої 21.06.2016 року заяви представника позивачів про забезпечення позову не дотримано встановлений законом порядок вирішення цього питання, а тому ухвала від 22.06.2016 року підлягає скасуванню з передачею цього питання на новий розгляд у передбаченому законом порядку до суду першої інстанції.

Особі, яка звернулася до суду в порядку, передбаченому ЦПК України, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, байдуже через недоліки у діяльності якого з органів державної влади її заява не розглянута у передбаченому законом порядку: чи через недолугу реалізацію законодавчої ініціативи та недосконалість впровадження змін у законі, яким встановлено порядок прийняття заяв та розподіл справи між суддями; чи через невиваженість рішення органу суддівського самоврядування; чи через помилки судді, якому доручено вирішення заяви цієї особи.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.4 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 червня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно ст.324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий суддя - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М.Хорошевський