У х в а л а

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Демяносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Святошинський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві, про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва

від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з зазначеним позовом, обгрунтовуючи його тим, що позивачі є власниками квартири

АДРЕСА_1. 6 квітня 2004 року ОСОБА_4 надала згоду на реєстрацію та вселення ОСОБА_9, при умові звільнити приміщення на першу вимогу. Проте, коли власники звернулись з проханням звільнити житло, ОСОБА_9, який проживав зі своєю дружиною та дітьми, відмовився та зареєстрував в зазначеній квартирі свою доньку ОСОБА_7 Враховуючи викладене, позивачі просили позов задовольнити.

Рішенням Святошинського районного суду від 28 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року, позовні вимоги задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перешкоди у користуванні спірним приміщенням шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Вселено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вищезазначену квартиру.

У задоволенні позивних вимог про виселення неповнолітньої

ОСОБА_7 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_6 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання неповнолітньої дитини у віці до 14 років є місце проживання її батьків.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив із того, що ОСОБА_6 в спірній квартирі не була зареєстрована, власники не надавали згоди на її вселення до спірної квартири, відповідно вона не набула рівних прав на вказану квартиру з іншими власниками та членами їх сім'ї. ОСОБА_6 зареєстрована в АДРЕСА_1 яка є її постійним місцем проживання, в якій вона має право проживати зі своєю неповнолітньою дочкою та здійснювати за нею догляд.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня

2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
М.В. Демяносов
І.К. Парінова