Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Томіленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії Начальника Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Лесі Євгенівни, заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою у якій за уточненими вимогами просить визнати незаконною бездіяльність начальника Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві щодо неналежного контролю за ходом примусового виконання рішення суду по виконавчому провадженню № 49456177; визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є. щодо нездійснення виконавчих дій по вказаному виконавчому провадженню та зобов'язати державного виконавця при виконанні виконавчого листа № 755/23610-ц виданого 26.03.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва провести огляд квартири боржника за адресою: АДРЕСА_1, описати та арештувати рухоме майно; звернутися з поданням до суду про встановлення заборони виїзду за кордон боржника; звернутися із запитом до Державної податкової інспекції України на предмет з'ясування отримання боржником доходів; накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника з метою виконання рішення суду в межах заборгованості по аліментах; звернутися до банківських установ із письмовими вимогами про надання інформації про наявність рахунків боржника і у разі їх наявності накласти арешт на рахунки та здійснити привід боржника через органи національної поліції (а.с. 17-19).

Вимоги скарги мотивує тим, що в провадженні Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві знаходиться на виконанні виконавчий лист № 755/23610-ц виданий 26.03.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку.

З моменту ухвалення рішення Дніпровським районним судом м. Києва пройшло майже три роки, однак жодної копійки з ОСОБА_3 стягнуто не було, при тому, що останній має у власності багато рухомого майна та має роботу.

Вона неодноразово зверталася до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві з проханням хоч якось прискорити стягнення з боржника коштів, але всі її усні та письмові прохання ігнорувалися. Зокрема, вона кілька разів зверталася із заявою про накладення арешту на майно боржника та подальшу його реалізацію, із заявою про проведення огляду квартири боржника, опису і арешту його майна, витребування інформації про наявність рахунків боржника, клопотанням про звернення до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду, клопотанням про звернення із запитом до ПФУ та органів ДПІ для з'ясування отриманих боржником доходів, проте жодного клопотання виконано не було.

Через тривалу несплату аліментів вона з дитиною потрапила в скрутне матеріальне становище, а не вчинення суб'єктами оскарження жодних виконавчих дій сприяють подальшому ухиленню боржника від виконання рішення суду.

Також вона неодноразово зверталася із заявами про надання інформації про результати проведення зазначених у клопотаннях виконавчих дій, але відповіді не отримала.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, у поданій скарзі просить розглянути скаргу без її участі (а.с. 19).

Державний виконавець та начальник ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, будь яких пояснень з приводу поданої скарги не надали, також суду не було надано матеріали виконавчого провадження, які витребовувалися ухвалою суду від 05.07.2016 року.

Боржник ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, при цьому пояснив, що він отримує військову пенсію по інвалідності у розмірі 1223 грн., не працює, інших доходів не має, за станом здоров'я непрацездатний, аліменти сплачує по мірі можливості в добровільному порядку, у вересні 2015 року переказав ОСОБА_1 аліменти у розмірі 4 000 грн., у січні 2016 року зуcтрічався зі скаржницею, про те, що виконавчий лист про стягнення з нього аліментів перебуває на примусовому виконанні йому до моменту виклику у дане судове засідання відомо не було, про це до відома його ніхто не ставив.

Вислухавши пояснення боржника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 листопада 2015 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49456177 з примусового виконання виконавчого листа № 755/23610/13-ц виданого 26.03.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, проте не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 23.09.2013 року до повноліття дитини (а.с. 5).

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На підтвердження вимог скарги заявником надано копію заяви про видачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника і його реалізацію та копії трьох клопотань, а саме: про прискорення виконавчих дій, про надіслання письмової вимоги до банківських установ про надання інформації про наявність рахунків боржника та про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду, які подавалися ОСОБА_1 29 квітня 2016 року начальнику Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві із зазначенням державного виконавця Мороз Л.Є. та номеру виконавчого провадження 49456177 з вказанням боржника ОСОБА_3 (а.с. 6-10).

Зі змісту скарги убачається, що відповіді на подані заяви ОСОБА_1 суб'єктами оскарження надано не було.

За вимогами скарги ОСОБА_1 просить визнати незаконною бездіяльність начальника Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві щодо неналежного контролю за ходом примусового виконання рішення суду по виконавчому провадженню № 49456177 та визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є. стосовно нездійснення виконавчих дій по вказаному виконавчому провадженню, у зв'язку з чим вона не отримує аліменти від боржника ОСОБА_3

Здійснення контрою за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем покладено на начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, що передбачено ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначено вище, заява та клопотання скаржником подавалися з проханням здійснити вказані у прохальних частинах заяви і клопотань заходи примусового виконання при здійсненні виконання рішення суду про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_3, що мають виконуватися саме державним виконавцем, згідно покладеного на нього законом обов'язку.

Окрім того, ОСОБА_1 у скарзі не зазначає прізвища посадової особи начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві та/або виконуючого обов'язки начальника, бездіяльність якого оскаржує, та не надає доказів саме до кого з керівників відділу вона зверталася зі скаргою на державного виконавця, який ігнорував її звернення. У зв'язку з цим вимоги скарги у частині визнання незаконною бездіяльності начальника відділу державної виконавчої служби не підлягають задоволенню через необгрунтованість, відповідно до положень ст. ст. 383, 387 ЦПК України.

У решті вимог скарги слід зазначити наступне.

Відповідно вимог ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

У постанові про відкриття виконавчого провадження від 25.11.2015 року (ВП № 49456177) державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є. не зазначено підстав винесення даної постанови, при цьому вказано, що боржник ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва.

Порядок стягнення аліментів визначено ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Боржник ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він є інвалідом 2 групи, отримує військову пенсію по інвалідності, не працевлаштований, інших доходів, окрім пенсії, не має, за станом здоров'я непрацездатний, аліменти сплачує по мірі можливості добровільно, жодних викликів, повідомлень та постанови про відкриття виконавчого провадження з державної виконавчої служби він не отримував, про перебування виконавчого листа про стягнення з нього аліментів на примусовому виконанні йому не відомо, у зв'язку з чим квитанцій про сплату аліментів державному виконавцю не пред'являв.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника визначено розділом VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5 зі змінами (надалі по тексту - Інструкція).

Відповідно п. 7.13 Інструкції, державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Згідно пункту 7.13.1 Інструкції, якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Пунктом 7.13.2 Інструкції визначено, що якщо розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці зі сплати аліментів, державний виконавець перевіряє майновий стан боржника з одночасним накладенням арешту на майно боржника та за наявності підстав вручає (направляє) боржнику письмове попередження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів.

Державним виконавцем суду не надано доказів належного виконання рішення суду про стягнення аліментів на користь скаржника, до того ж, як пояснив боржник, адресу місця проживання він не змінював, постанова про відкриття виконавчого провадження йому не надсилалася, до відділу виконавчої служби його не викликали.

У зв'язку з викладеним суд вважає, що вимоги скарги у частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є. знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. У спростування вищевказаного жодних доказів суду не надано.

Також заявник просить зобов'язати державного виконавця вчинити ряд перелічених ОСОБА_1 у скарзі дій з метою виявлення доходів і майна боржника, опису та арешту майна і грошових коштів, здійснення приводу боржника через органи поліції, накладення заборони боржнику виїзду за кордон.

Відповідно до вимог п. 1.5 Інструкції, під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, та з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Як роз'яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що порушені права заявника підлягають поновленню шляхом зобов'язання державного виконавця здійснити виконавчі дії по примусовому виконанні виконавчого листа № 755/23610/13-ц виданого 26.03.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5 зі змінами, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року № 14, ст. ст. 14, 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Начальника Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Лесі Євгенівни, заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Лесі Євгенівни при виконанні виконавчого провадження № 49456177.

Зобов'язати Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Лесю Євгенівну здійснити виконавчі дії по примусовому виконанні виконавчого листа № 755/23610/13-ц виданого 26.03.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5 зі змінами.

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя