АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 14 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій", ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування майнової та моральної шкоди-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 14 липня 2016 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо поновлення ОСОБА_3 на посаді головного інженера Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та стягнення з Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на його користь 76 100 грн. відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу та невиплаченої при звільненні заробітної плати.

Позовну заяву в частині вимог про відшкодування з Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій" Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на користь ОСОБА_3 майнової шкоди та моральної шкоди, з ОСОБА_4 майнової шкоди та моральної шкоди, з ОСОБА_5 майнової шкоди та моральної шкоди, з ОСОБА_6 майнової шкоди та моральної шкоди, з ОСОБА_7 майнової шкоди та моральної шкоди, з ОСОБА_8 майнової шкоди та моральної шкоди, з ОСОБА_10 майнової шкоди та моральної шкоди, з ОСОБА_11 майнової шкоди та моральної шкоди суд повернув позивачу для подання до належного суду.

Позовну заяву а частині вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди судом визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить її скасувати, питання передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення ОСОБА_3 та його представника, ОСОБА_12, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, позивач пред'явив позов в суд до РССКП "Київський крематорій", ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Відмовляючи у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо поновлення ОСОБА_3 на посаді головного інженера РССКП "Київський крематорій" Виконавчого органу КМР (КМДА) та стягнення з РССКП "Київський крематорій" Виконавчого органу КМР (КМДА) на його користь 76 100 грн. відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу та невиплаченої при звільненні заробітної плати, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Солом'янського районного суду м. Києва є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, які повністю збігаються та охоплюють виклад позовних вимог в частині поновлення позивача на роботі та стягнення на його користь відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу з 2 грудня 2015 року по 19 січня 2016 року та не виплаченої заробітної плати при звільненні за період з 24 вересня 2015 року по 1 грудня 2015 року.

Зазначена обставина підтверджується наявними в матеріалах справи копіями позовних заяв ОСОБА_3 та заяв про збільшення позовних вимог з відмітками про реєстрацію, ухвалами про відкриття провадження від 16 лютого 2016 року та 10 березня 2016 року у справах №760/22870/15-ц та760/22948/15-ц відповідно (а.с.47, 48, 84-115).

В ході апеляційного розгляду справи в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що провадження у вказаній справі на даний момент не завершене.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що провадження у справах відкрите між тими самими сторонами, однак з різними підставами позову. Також зазначає, що у попередніх справах не було позовних вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди, а в цій справі такі вимоги пред'явлені.

Наведені доводи не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки, по-перше, відповідно до змісту як позовної заяви ОСОБА_3 у даній справі, так і позовних заяв, за якими Солом'янським районним судом м. Києва раніше відкриті провадження, підставами позовів є незаконність (на думку позивача) наказу №288-к від 1 грудня 2015 року та не проведення остаточного розрахунку при звільненні. По-друге, суддя відмовив у відкритті провадження саме в частині позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, у той час як позовна заява в частині вимог до РССКП "Київський крематорій" Виконавчого органу КМР (КМДА), ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про стягнення майнової та моральної шкоди повернута позивачу для подання до належного суду.

Крім того, позивач вважає, що судом безпідставно повернуто позовну заяву в частині вимог ОСОБА_3 до РССКП "Київський крематорій" Виконавчого органу КМР (КМДА), ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про стягнення майнової та моральної шкоди, для подання до належного суду, з тих підстав, що відповідно до положень ст.110 ЦПК України, прерогатива вибору підсудності справ даної категорії належить позивачу.

Таке твердження позивача є безпідставним з огляду на наступне.

За правилом ч.1 ст.110 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди випливають з цивільно-правових правовідносин, а не трудових правовідносин, відтак районний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для прийняття позовної заяви ОСОБА_3 в вищезазначеній частині, як такої, що подана з недотриманням правил підсудності.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що районним судом безпідставно повернуто позовну заяву ОСОБА_3 в частині вимог до ОСОБА_9 у зв'язку з не усуненням недоліків. Позивач стверджує, що він подавав до суду квитанцію про сплату судового збору, судовий збір йому не повертався.

Указані доводи не відповідають дійсності, є перекручуванням обставин справи, відтак відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на наступне.

Згідно з ч. 5 ст.119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року, скасованою Апеляційним судом м. Києва 17 лютого 2016 року, позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу, у зв'язку з чим суд повернув позивачу суму сплаченого судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. (а.с.15-17).

Відповідно до змісту розписки від 26 січня 2016 року, ОСОБА_3 отримав, копію ухвали від 21 січня 2016 року, позовну заяву з додатками та оригінал платіжного доручення про сплату судового збору (а.с.18).

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та зобов'язано позивача сплатити судовий збір та надати суду докази, що підтверджують його сплату (а.с.78-79).

На виконання вимог указаної ухвали позивач подав заяву про усунення недоліків (а.с.82-83), документ про сплату судового збору не долучив, в заяві зазначив, що докази сплати судового збору подавав до суду раніше, що підтверджується ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року.

Оскільки ОСОБА_3 подавав до суду документ на підтвердження сплати судового збору, однак за вищенаведених обставин указаний документ йому повернуто, повторно такий документ позивачем до суду не подавався, у районного суду були підстави визнати неподаною та повернути позовну заяву ОСОБА_3 в частині вимог до ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Враховуючи викладене, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О.Невідома