Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, посилаючись на те, що відповідач є батьком дочки ОСОБА_4. Дочка проживає з позивачем. Після досягнення дитиною 18 років відповідач перестав сплачувати аліменти. Однак, дочка після досягнення повноліття продовжила навчання в Інституті заочної освіти Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» та на час звернення з позовом навчається на 2 курсі навчального закладу за заочною формою навчання, не працює, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги.

Позивач несе витрати, пов`язані з проживанням з дочкою у орендованій квартирі, її утриманням та навчанням. Розмір плати за весь термін навчання становить 20 400 грн. Добровільно надавати допомогу відповідач не бажає, утримань по аліментам не має, є працездатною особою, внаслідок чого може надавати допомогу.

У зв'язку з наведеним, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_4, яка проживає з нею та продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом та до досягнення дочкою 23 років, або до закінчення навчання.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 02 листопада 2015 року до закінчення навчання ОСОБА_4 в Інституті заочної освіти Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет», тобто до 30 червня 2018 року, а у разі продовження навчання - не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року в частині визначеного розміру аліментів та періоду їх стягнення - змінено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 100 грн щомісячно на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 на період її навчання починаючи стягнення з 02 листопада 2015 року по 30 червня 2018 року включно.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від утримання дочки та не надає допомоги на її утримання, а тому розмір аліментів повинен складати 1/6 частину щомісячного його заробітку (доходу) та є обґрунтованим.

З такими висновками суду першої інстанції не погодилася колегія суддів апеляційного суду.

Апеляційним судом встановлено, що міськрайонний суд визначив розмір аліментів у частці від заробітку відповідача, не маючи доказів того, що у відповідача є постійне місце роботи з визначеним доходом.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач має нерегулярний непостійний дохід через відсутність роботи. При визначенні розміру аліментів судом не врахований стан здоров'я та матеріальний стан відповідача, який надав докази того, що має хронічне неврологічне захворювання та гіпертонічну хворобу другого ступеня, за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2015 року він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач не надала доказів, які б давали підстави для встановлення розміру аліментів у сумі, більшій, ніж 100 грн на місяць, і не заявила клопотання про витребування таких доказів у відповідача або з іншого джерела.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущено порушення норм процесуального чи матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук