АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М.., Поліщук Н.В.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

представника позивача ЖБК «Маяк-2» - Трамбовецького А.В.

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Маяк-2» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року частково задоволено позов ЖБК «Маяк-2» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЖБК«Маяк-2» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з травня 2013 року по червень 2015 року з урахуванням інфляційної складової боргу та 3% річних у розмірі 21357,13 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Справа №754/12188/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3294/2016
Головуючий у суді першої інстанції:С.В.Ярошенко
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування зазначила, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що позивачем комунальні послуги нараховувалися не на двох осіб - відповідачів у справі, які зареєстровані у квартирі, за обслуговування якої позивач просить стягнути заборгованість, а на трьох осіб. А тому розрахунок заборгованості наданий позивачем суду вважає неправильним, що у свою чергу потягло за собою нарахування судом неправильної суми заборгованості за комунальні послуги, що підлягає стягненню з відповідачки. Звернула увагу на те, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2014 року було задоволено частково позов ЖБК «Маяк-2» до неї про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та стягнуто з неї заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 8725,45 грн. за період з липня 2012 року по грудень 2013 року. Разом з тим, позивач звернувся до суду із вимогами про стягнення заборгованості за період з 01.05.2013 року по 01.07.2015 року, при цьому повторно просить стягнути заборгованість за період з травня 2013 року по грудень 2013 року.

Крім того зазначила, що нею було сплачено у повному обсязі житлово - комунальні послуги за березень, квітень, травень 2015 року, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було взято до уваги. Зазначила, що суд при ухваленні оскаржуваного рішення обмежився виключно доводами позивача, не перевірив правильність визначення суми заборгованості і її складових та періоду, за який така сума заборгованості стягується, не взяв до уваги, що обов'язок по доведенню розміру наявної заборгованості покладається саме на позивача.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених підстав.

Представник позивача ЖБК «Маяк-2» - Трамбовецький А.В. у суді апеляційної інстанції просив рішення суду першої інстанції змінити, надавши при цьому розрахунок заборгованості по комунальним платежам ОСОБА_3 станом на 01.07.2015 року.

Відповідачі ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, про час та дату розгляду справи повідомлені у відповідності до вимог закону. Колегія суддів з урахуванням вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, оскільки їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь в судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, згідно ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.5 ст.20 цього Закону плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи з загальної площі квартири, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими тарифами. Наймач зобов'язаний самостійно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором.

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення врегульовані постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_5 є членом сім'ї власника квартири. Відповідно до вимог закону, саме власник відповідає за утримання своєї квартири, а тому саме власник зобов'язаний сплачувати вартість житлово-комунальних послуг. Член сім'ї власника квартири не несе солідарну відповідальність за її утримання разом з власником квартири. Але, він зобов'язаний брати участь у витратах по сплаті вартості комунальних послуг, а тому власник квартири (після сплати вартості житлово-комунальних послуг) не позбавлений можливості вирішувати питання щодо участі членів його сім'ї в оплаті вартості цих послуг. За таких обставин вимога позивача про солідарне стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги ЖБК «Маяк-2», суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими, оскільки відповідач ОСОБА_3 отримує надані їй житлово-комунальні послуги, однак не оплачує їх.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до Статуту ЖБК «Маяк-2», правління житлово-будівельного кооперативу є виконавчим органом кооперативу, підзвітне загальним зборам та забезпечує дотримання кооперативом та його членами чинного законодавства з питань діяльності кооперативу та Статуту кооперативу, а у випадку несвоєчасного внесення членами кооперативу відповідних платежів приймає заходи до їх стягнення в установленому порядку.

Статутом ЖБК «Маяк-2» визначено, що члени кооперативу зобов'язані виконувати правила користування жилим приміщенням. Утримання жилого будинку та прибудинкової території.

Відповідно до ст.1 Закону України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 3 ст.16 цього Закону визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач надав житлово-комунальні послуги, послуги по утриманню будинку, прибудинкової території і квартири відповідача, й остання користувалася цими послугами, будучи зареєстрованою та проживаючи за вказаною адресою.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 добровільно, своєчасно та в повному обсязі не сплачує вартість отриманих житлово-комунальних послуг, тому утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути за період з травня 2013 року по червень 2015 року.

Однак, задовольняючи позовні вимоги за вказаний період судом першої інстанції не було враховано те, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2014 року (яке набрало законної сили), вже стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість на користь ЖБК «Маяк -2» за житлово-комунальні послуги у сумі 8725,45 грн. за період з липня 2012 року по грудень 2013 року. А відтак, задовольняючи позов в частині стягнення з відповідачки заборгованість за період з травня 2013 року по грудень 2013 року суд фактично повторно стягнув з відповідача заборгованість за один і той же період, що суперечить вимогам закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2014 року було стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість на користь ЖБК «Маяк -2» за житлово-комунальні послуги у сумі 8725,45 грн. , куди увійшов і період з липня 2012 року по грудень 2013 року, і дане рішення суду набрало законної сили, тому провадження у справі за позовом ЖБК «Маяк-2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з травня 2013 року по грудень 2013 року підлягає закриттю, оскільки набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Знайшли своє підтвердженні під час розгляду апеляційної скарги і доводи відповідача про те, що нею у повному розмірі було сплачено комунальні платежі за березень, квітень, травень, червень 2015року. Зазначене підтверджується платіжними дорученнями (а.с.97, 98) та не заперечувалось стороною позивача у суді апеляційної інстанції, а тому за вказаний період вартість житлово - комунальних послуг стягненню не підлягає, заборгованості за даний період у відповідача не існує.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, не дивлячись на те, що в квитанціях на сплату вартості комунальних послуг зазначено, що в квартирі проживає три особи (в той час як в квартирі проживало дві особи) нарахування вартості житлово-комунальних послуг реально проводилось на дві особи, що підтверджується змістом інших квитанцій, в яких зазначено, що в квартирі проживають дві особи.

Представником позивача, з урахуванням встановленого під час розгляду апеляційної скарги, 13.07.2016 року було надано новий розрахунок заборгованості за спожиті відповідачем житлово - комунальні послуги за період з 01.01.2014 року по 01.07.2015 року, відповідно до якого у відповідача існує борг лише за період з 01.01.2014 року по лютий 2015 року включно у розмірі 7901,18 грн.; інфляційна складова боргу за порушення виконання грошового зобов'язання за період з травня 2013 року по червень 2015 року складає 3501,82 грн.; 3% річних за період з травня 2013 року по червень 2015 року складає 211,70 грн. з урахуванням сплати відповідачем вартості житлово - комунальних послуг за березень 2015року - 615,95 грн., за квітень 2015року - 609,94 грн., за травень 2015року - 487,21 грн., за червень 2015року 385,09 грн.

Даний розрахунок не визнавався представником відповідача, хоча ним визнавалась існуюча заборгованість по сплаті зазначених послуг. Відповідачем не було надано суду відповідних розрахунків, які вона визнає, хоча суд апеляційної інстанції звертав її увагу на необхідність надання таких розрахунків, тому колегія суддів виходить із розрахунків, наданих позивачем, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вимоги позивача знайшли своє часткове підтвердження під час судового розгляду і підлягають частковому задоволенню у розмірі 11614 грн. 70 коп.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевіряючи доводи позовної заяви допустив однобічність та неповноту судового розгляду, порушення норм процесуального та матеріальногоправа, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому дане рішення у відповідності до положень ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ЖБК «Маяк-2» заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2014 року по лютий 2015 року включно у розмірі 7901 грн. 18 коп., інфляційну складову за період з травня 2013 року по червень 2015 року включно у розмірі 3501 грн. 82 коп., 3% річних за період з травня 2013 року по червень 2015 року у розмірі 211 грн. 70 коп., з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Провадження у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Маяк-2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з травня 2013 року по грудень 2013 року включно закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Маяк-2» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2014 року по лютий 2015 року включно у розмірі 7901 (сім тисяч дев'ятсот одна) грн. 18 коп., інфляційну складову за період з травня 2013 року по червень 2015 року включно у розмірі 3501 (три тисячі п'ятсот одна) грн. 82 коп., 3% річних за період з травня 2013 року по червень 2015 року у розмірі 211 (двісті одинадцять) грн. 70 коп.

В іншій частині позовних вимог Житлово-будівельного кооперативу «Маяк-2» відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: