Справа № 363/1371/16-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/4895/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 18.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Верланова С.М., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом у відповідності до норм ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 114 857,89 доларів США та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 15.08.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № K3B1GK03586543, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 49 000 доларів США, на наступні цілі: купівля квартири, а також у розмірі 14 702 доларів США 40 центів на сплату страхових платежів у випадку та порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного договору. Свої зобов"язання за вказаним договором позивач виконав у повному обсягу що не заперечується відповлачем.

Відповідач належним чином своїх зобовязань за даним кредитним договором не виконує , чим порушує свої зобовязання за договором та станом на 24 березеня 2016 року заборгованість відповдача за вказаним договором становить 114857, 89 доларів США, які просив у судовому порядку стягнути з відповідача у справі ОСОБА_2

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 01 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач у справі ПАТ "Комерційний банк "Приватбанк" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування та неправильність встановлення судом обставин, порушення застосування судом норм законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, оскільки твердження суду щодо наявності подвійного стягнення у даному випадку є безпідставним та незаконним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що 15.08.2007 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № K3B1GK03586543, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 49 000 доларів США 00 центів, строком з 15.08.2007 року по 15.08.2037 року включно, для купівлі квартири, сплати страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати . (а.с. 9-11)

Позичальник зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась за розрахунком позивача заборгованість, яка станом на 24.03.2016 року складає 114 857,89 доларів США.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21.03.2014 року звернуто стягнення на квартиру загальною площею 44,30 кв.м., житловою площею 31,00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № B1GK03586543 від 15.08.2007 р.) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Вказане рішення не виконано у звязку з прийняттям Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи повністю у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що мораторій не звільняє від виконання зобовязання, а є відстроченням виконання певних обовязків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта, а наявність двох судових рішень - про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором є подвійним стягненням заборгованості, що суперечить чинному законодавству.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду враховуючи наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.

Саме зазначеними нормами закону та положеннями договору іпотеки керувався суд першої інстанції, задовольняючи вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Поняття "мораторій" у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого пунктом 3 цього Закону.

Положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не передбачають підстав для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів

Забезпечувальне зобов'язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня.

Отже, стягнення заборгованості за основним зобов'язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене розуміння зазначених норм матеріального права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково та передчасно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, тому рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, між Банком та відповідачкою укладено кредитний договір № K3В1GK03586543 від 15.08.2007 року за умовами якого Банк надав кредит у розмірі 49 000 доларів США терміном до 15.08.2037 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (а.с.9-11)

Ордером -розпорядженням від 15 серпня 2007 року підтверджується факт видачі відповлдачці грошових коштів в суммі 49000 доларів США. (а.с. 12)

З матеріалів справи вбачається, що відповдачка взяті на себе зобов"язання за ваказаним кредитним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим 21 березня 2015 року Вишгородським районним судом Київської області було постановлено рішення, яким позовнів имоги ПАТ "КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення предмет іпотеки задоволено частково.

Звернуто стягнення на квартиру загальною площею 44.30 кв.м., житловою площею 31.00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №B1GK03586543 від 15.08.2007р.) ПАТ "КБ "Приватбанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. В іншій частині позовних вимог відмовити.(а.с. 53).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22 травня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_2 та відстрочеон виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 березня 2014 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3 до закінчення дії Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» з дня набрання цією ухвалою законної сили. (а.с. 54)

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року було задоволено позовні вимоги ПАТ "КБ "Приватбанк". Ухвалено виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, з квартири, яка являється предметом іпотеки та розташована в АДРЕСА_4 . Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 119,50 гривень з кожного на користь ПАТ КБ „Приватбанк як відшкодування витрат по сплаті судового збору. Виконання вказаного рішення суду відкладено до закінчення дії Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". (а.с. 55 -57)

Вказаними вище судовими рішеннями вбачається, що відповідачка у справі як позичальник за кредитним договором№ K3В1GK03586543 від 15.08.2007 року не виконує взятих на себе зобов"язань і попередні рішення суду, які ухвалені на користь позивача у справі фактично не виконанні у зв"язку із дією Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Разом із тим, із наданого позивачем до апеляційного розгляду розрахунку заборгованості за редитним договором№ K3В1GK03586543 від 15.08.2007 року вбачається, що розмір заборгованості становить 84454,86 дол. США заборгованості (із яких 48326,46 доларів США по тілу кредиту, 30867,78 доларів США заборгованість по відсоткам за користування крелдитом та 5260,62 доларів США комісії), а також 442929,71 грн нарахованої пені за порушення зобовязань по сплаті кредиту.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. ст. 610, 612 ЦПК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідачка наледним чином не виконує взяті на себе зобов"язання за кредитним договором тому вказані кошти повинні бути стягнуті із неї в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи у суді першої інстанції представником відповідачки, ОСОБА_7 заявлялися вимоги щодо застосування судом строку позовної давності до вимог ПАТ "КБ "Приватбанк" та відмова у зв"язку з цим у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає дану заяву такою що підлягає до часткового задовлення в частині зменшення розміру пені вихоядчи з наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором 11.04.2016 року із розрахунком заборгованості по сумі кредиту, відсоткам та комісії за користування кредитом починаючи з 2007 року.

Відповідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість за Кредитним договором у повному обсягу не погашено, однак з врахуванням положень ч.2 ст. 264 ЦК України, щодо преривання строку позовної давності та наявності попереднього звернення позовача до суду із позовом до відповідача у справі №363/2959/13ц за 2013 рік то колегія суддів вважає, що строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, заборгованості по відсоткам за користування кредитом, та заборгованості за комісією в розмірі 84454,86 дол. США заборгованості не сплив оскільки преривався.

Також при розгляді справи колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 4 Договору № K3B1GK03586543 від 15.08.2007 року передбачено зобовязання позичальника, а також сторонами договору визначено відповідальність відповідача у справі у разі порушення взятих на себе зобовязань за не своєчасне виконання зобовязань.

Так, відповідно до п. 4.1. сторони договору погодили, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, відповідач взяв зобовязання сплачувати Банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Колегія суддів, із врахування наданого позивачем уточнюючого розрахунку вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 11.04.2015 року по 11.04.2016 року. Зокрема, стягненню підлягає 442929,71 грн. нарахованої пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України задоволенню підлягають і позовні вимоги ПАТ "КБ "Приватбанк" в частинні стягнення судового збору з відповідача на користь позивача у розмірі 94104,80 грн., з врахуванням розміру задоволених позовних вимог, та документального підтвердження понесених витрат, платіжних доручень №ВООО8В11ZY від 28 березня 2016 року (а.с.18) та № PROM5BDS79 від 15 липня 2016 року (а.с. 68) та (а.с. 76).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підкріплені належними та допустимими доказами, які підтверджують факт наявності простроченої заборгованості за договором, що не спростовано відповідачкою, тому підлягають частковому задоволенню із ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 257, 258, 261, 263, 526, 599, 610, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 88, 303, 309, 314, 316, 318 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (КОД , рах. № 3111) 84454,86 дол. США заборгованості по тілу кредиту, відсоткам за користування та комісії, а також 442929,71 грн нарахованої пені за порушення зобовязань по сплаті кредиту.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (КОД , рах. № 3111) витрати по сплаті судового збору в сумі 94104,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

ОСОБА_8