У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2016 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Городоцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, начальник Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Шургот Ігор Ярославович, заступник начальника Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Миколайчук Богдана Володимирівна, державний виконавець Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Копитко Юрій Юрійович, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на дії державного виконавця органу державної виконавчої служби, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця органу державної виконавчої служби, відповідно до якої заявник просить суд: визнати неправомірними і протиправними дії посадових осіб Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області - начальника Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Шургота Ігоря Ярославовича, заступника начальника Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Миколайчук Богдани Володимирівни, державного виконавця Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Копитко Юрія Юрійовича, пов'язані з оцінкою майна, належного ОСОБА_1 - нежитлової будівлі (літ. А-1) загальною площею 1493,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, визначеної за результатами складення звіту (висновку) про вартість майна - нежитлового приміщення, а саме: нежитлової будівлі (літ. А-1) загальною площею 1493,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, складеного у рамках виконавчого провадження № 46039901 та рецензії на «Звіт про незалежну оцінку майна - нежитлової будівлі (літ. А-1) загальною площею 1493,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1», складеної у рамках виконавчого провадження № 46039901; визнати недійсними звіт (висновок) про вартість майна - нежитлового приміщення, а саме: нежитлової будівлі (літ. А-1) загальною площею 1493,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, та рецензію (висновок рецензента), на «Звіт про незалежну оцінку майна - нежитлової будівлі (літ. А-1) загальною площею 1493,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1», складені у рамках виконавчого провадження №46039901.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що на виконанні у Городоцькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження № 46099901 з примусового виконання виконавчого листа № 755/25509/2014 від 31.10.2014 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Урсоцбанк» заборгованості в сумі 1070149,16 грн. та третейського збору у сумі 11101,49 грн.

Листом від 17.03.2016 року № 09-20/1753 за підписом начальника ВДВС Городоцького РУЮ Львівської області, Городоцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області повідомив ОСОБА_1 про те, що у згаданому вище виконавчому провадженні було описано і арештовано майно, належне йому нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Постановою державного виконавця від 10.03.2016 року було призначено експерта для участі у виконавчому провадженні щодо надання висновку з питань вартості вищезазначеного майна.

До вказаного листа додавалась копія висновку за підписом оцінювача ОСОБА_5, відповідно до якого ринкова вартість об'єкта оцінки, яка рекомендується оцінювачем в якості початкової ціни реалізації на прилюдних торгах, за адресою: АДРЕСА_1 на дату оцінки (11.03.2016 р.) становить 1 303 189 грн. без ПДВ. При цьому, ані будь - якого звіту про оцінку зазначеного майна, ані копії самої постанови про призначення експерта йому не надсилалося.

Своїм листом від 29 квітня 2016 року він повідомив Відділ державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Львівської області, що заперечує та не погоджується з результатами визначення вартості нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Листом від 08.06.2016 року № 09-20/3514, за підписом заступника начальника Городоцького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області, його було повідомлено що для участі у виконавчому провадженні щодо надання рецензії оцінки з питань вартості нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було призначено експерта - ТОВ Експертне бюро «Айстра». Згідно висновку рецензента, звіт в цілому відповідає вимогам нормативно - правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

До вказаного листа була додана копія рецензії на «Звіт про незалежну оцінку майна - нежитлової будівлі (літ. А-1) загальною площею 1493,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1». Копія самої постанови державного виконавця про призначення рецензента йому не надсилалась.

ОСОБА_1 не погоджується з результатами оцінки належного йому майна, а саме - нежитлової будівлі (літ. А-1) загальною площею 1493,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, зазначеними у висновку про вартість майна станом на 11.03.2016 року та з оцінкою, визначеною за результатами рецензування вказаного висновку, проведеного в рамках виконавчого провадження № 46039901, вважає таку оцінку заниженою та проведеною із порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 11 Стандарту №1, оцінка проводиться із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості або неринковим видам вартості.

Відповідно до п. 11, 18-19 Стандарту № 1, у разі коли у нормативно-правових актах з оцінки майна, договорі на проведення оцінки майна або ухвалі суду не зазначається вид вартості, який повинен бути визначений у результаті оцінки, визначається ринкова вартість. Вибір неринкового виду вартості обґрунтовується у звіті про оцінку майна. До неринкових видів належать вартість заміщення, вартість відтворення, залишкова вартість заміщення (відтворення), вартість у використанні, споживча вартість, вартість ліквідації, інвестиційна вартість, спеціальна вартість, ліквідаційна вартість, чиста вартість реалізації, оціночна вартість та інші види, порядок визначення яких встановлюється окремими національними стандартами.

Положеннями п. 3 Стандарту №1 встановлено, що ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Як вбачається із згаданого вище Висновку, за підписом оцінювача ОСОБА_5, належне Скаржнику майно оцінювалося виходячи із засад визначення саме ринкової вартості.

Поряд з цим, за даних конкретних умов йдеться про примусову реалізацію (відчуження) об'єкту нерухомості. Означене стверджується ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» - звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Вказане вище дозволяє обґрунтовано сумніватися в об'єктивності та правомірності оцінки нежитлової будівлі (літ. А-1) загальною площею 1493,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, визначеної у рамках виконавчого провадження №46039901, оскільки визначення ринкової вартості майна за умов коли йдеться про його примусову реалізацію суперечить самому визначенню поняття ринкова вартість даному у п. 3 Стандарту №1, а неринковий вид вартості повинен бути обґрунтований у звіті, чого теж не зроблено.

П. 51 Стандарту №1 встановлено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки: ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування: узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Згідно з п. 56 Стандарту № 1, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити, зокрема, письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об'єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз'яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Беруче до уваги наведене, вважає, що особистий огляд оцінювачем об'єктів оцінки є необхідною передумовою, для визначення правдивої та дійсної вартості оцінюваного майна.

П. 2 Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, визначено приміщення як частину внутрішнього об'єму будівлі, обмежена будівельними елементами, з можливістю входу і виходу.

Натомість, до ОСОБА_1 не надходило жодних повідомлень чи попереджень про проведення огляду належного йому нерухомого майна, а тим більше - заяв про надання доступу до приміщення, ані в ході оцінки такого майна, ані в ході проведення рецензії його оцінки. За наведеного, не зрозуміло яким чином оцінювач міг оглянути об'єкт оцінки у його нормативному розумінні (внутрішню частину приміщення). Наведене дає обґрунтовані підстави вважати, що при оцінці майна, належного ОСОБА_1, було порушено чинну нормативну базу такої оцінки, більше того, вказане призвело до істотного заниження вартості майна, визначеної за результатами такої оцінки.

Окрім цього, відповідно до п. 60 Стандарту № 1, висновок про вартість майна повинен містити відомості про: замовника оцінки та виконавця звіту про оцінку майна; назву об'єкта оцінки та його коротку характеристику; мету і дату оцінки; вид вартості, що визначався; використані методичні підходи; величину вартості, отриману в результаті оцінки. У разі потреби оцінювач має право відобразити у висновку свої припущення та застереження щодо використання результатів оцінки.

Разом із тим, як вбачається із наданої Скаржнику копії Висновку за підписом оцінювача ОСОБА_5, такий не містить даних щодо, використаних методичних підходів, припущень і застережень, тощо.

За наведеного, незрозуміло яким чином оцінювач міг узгодити визначення ринкової вартості за умов примусового продажу і не відобразити цього у відповідних припущеннях чи застереженнях. Не зрозуміло також, якими методами користувався оцінювач.

Відповідно до п. 56 Стандарту № 1, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити, зокрема, висновок про вартість майна.

Відтак, згаданий вище висновок за своїм змістом та формою не відповідає вимогами Стандарту № 1, а враховуючи, що такий висновок є обов'язковим складовим елементом звіту про вартість майна, то вимогам Стандарту № 1 не відповідає і сам Звіт.

Як вбачається зі висновку про вартість майна - нежитлової будівлі (літ. А-1) загальною площею 1493,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, при оцінці майна було застосовано зокрема порівняльний підхід.

Відповідно до п. 16 Стандарту №1, визначення ринкової вартості об'єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки.

Відповідно до п. З Стандарту №1, подібне майно - майно, що за своїми характеристиками та (або) властивостями подібне до об'єкта оцінки і має таку саму інвестиційну привабливість.

Із огляду на це, при відсутності фактичних даних про об'єкт оцінки та його характеристики (про що йшлося вище), неможливо і обрати для порівняння майно, що за своїми характеристиками та (або) властивостями подібне до об'єкта оцінки. Таким чином, у ході проведення оцінки майна, належного ОСОБА_1 порівняльний підхід було застосовано із грубим порушенням вимог Стандарту №1.

В свою чергу, як вбачається із тексту Рецензії, констатуючи наявність недоліків у звіті про оцінку майна, рецензентом при цьому жодним чином не конкретизовано того які ж саме правові вимоги порушено, у чому такі порушення проявились та чому саме, на думку рецензента, такі порушення не вплинули на результаті оцінки.

У зв'язку з цим не є зрозумілим: чи було допущено порушення правових вимог провадження професійної оціночної діяльності при складанні звіту про оцінку майна, чи міг оцінювач об'єктивно та неупереджено проводити оцінку майна, наскільки якісно така оцінка проведена, чому, при визнанні самим же рецензентом наявності порушень і недоліків оцінки, такі не вплинули на її достовірність, тощо.

В свою чергу, відповідно до п. 65, 66 Стандарту №1, у рецензії повинні зазначатися, зокрема, висновок про обґрунтованість вибору виду вартості та її відповідність вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна; висновок про зібрані виконавцем звіту про оцінку майна вихідні дані та іншу інформацію (їх повнота, достатність для проведення оцінки майна та розкриття у звіті); висновок про відповідність і правильність застосування під час проведення оцінки методичних підходів, методів та оціночних процедур з урахуванням мети і бази оцінки, обґрунтованість використаних припущень, тощо. Рецензія може містити перелік аргументованих рецензентом зауважень до звіту про оцінку майна, у тому числі застереження про можливість впливу цих зауважень на достовірність оцінки майна.

Беззаперечні порушення, перелічені вище, які було допущено оцінювачем при проведенні оцінки, було протиправно залишено поза увагою рецензента, чим порушено вимоги п. 65 Стандарту №1. Більше того, рецензентом не було надано жодного обґрунтування того, чому саме, на його думку, такі порушення не вплинули на результати оцінки.

Відповідно до ст. 13 закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Відповідно до ст. 6 закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Відтак, чинним законодавством передбачено, що рецензування оцінки майна може здійснювати або оцінювач, або експертні ради. В свою чергу, оцінювачем може бути лише і виключно фізична особа.

Натомість, як це вбачається із тексту Рецензії та підтверджується листом Городоцького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області від 08.06.2016 року № 09-20/3514, для рецензування Звіту у виконавче провадження було залучено ТзОВ «Експертне бюро «Айстра», яке не являється ані фізичною особою, ані експертною радою, а відтак - не мало права проводити рецензування.

В судовому засіданні представник заявника підтримав доводи поданої скарги, просив суд її задовольнити та додатково врахувати письмові пояснення.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні доводи скарг не визнала, просила, суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що звіт про оцінку майна та рецензія відповідають вимогам діючого законодавства.

Представники заінтересованих осіб: Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, начальник Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Шургот І.Я., заступник начальника Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Миколайчук Б.В., державний виконавець Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Копитко Ю.Ю., в судове засідання не `явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Державний виконавець Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Копитко Ю.Ю. подав до суду письмові заперечення на скаргу, в яких просив суд відмовити у її задоволенні.

Суд вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №755/25509/2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 1 070 149 гривень 16 копійок та третейського збору у сумі 11 101 гривень 49 копійок.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6 від 19 січня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП №46039901 з примусового виконання виконавчого документу - виконавчого листа №755/25509/2014 виданого 31 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва.

10 березня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції у Львівській області Копитко Ю.Ю. складено акт опису й арешту майна, а саме: нежитлової будівлі загальною площею 1493,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою головного державного виконавця органу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції у Львівській області Копитко Ю.Ю. від 10 березня 2016 року призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, для участі у виконавчому провадженні - ФОП ОСОБА_5, з метою надання письмового висновку, звіту про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань визначення вартості заставленого і арештованого майна. З метою погашення заборгованості необхідно провести його комплексну експертизу у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження».

Суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5, який діяв на підставі сертифікату суб'єкта оціночної діяльності від 30 жовтня 2013 року, кваліфікаційного свідоцтва оцінювача від 29 листопада 2003 р., свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 30 грудня 2004 року, проведено оцінку зазначеного вище майна, та складено висновок про вартість майна станом на 11 березня 206 року, згідно якого вартість нерухомого майна склала 1 303 189 гривень без ПДВ.

З зазначеною оцінкою боржник (скаржник) не погодився та скориставшись правом передбаченим Законом України «Про виконавче провадження» направив державному виконавцю лист незгоду з результатами визначення вартості нежитлового приміщення, нежитлової будівлі загальною площею 1493,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Листом №09-20/2222 від 31 березня 2016 року начальника Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Шургот І.Я., у відповідності до ст.ст. 11, 13, 58 ЗУ «Про виконавче провадження» експерту ТзОВ «Експертне бюро «Айсра» було доручено надати письмову рецензію висновку експерта-оцінювача ОСОБА_7, - звіту про оцінку майна - нежитлова будівля, за адресою: АДРЕСА_1.

30 травня 2016 року оцінювачем ТОВ «Експертне бюро «Айстра» ОСОБА_8, яка діяла на підставі кваліфікаційного свідоцтва оцінювача від 27 березня 2010 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 17 березня 2016 року, сертифіката суб`єкта оціночної діяльності від 07 травня 2015 року, свідоцтва про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності від 15 рудня 2014 року, надано рецензію на «Звіт про незалежну оцінку майна - нежитлової будівлі (літ.А-1) загальною площею 1493,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1», відповідно до висновків якої «Звіт про незалежну оцінку майна - нежитлової будівлі (літ.А-1) загальною площею 1493,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1», класифікується за ознакою п.67 НС №1: «Звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки».

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг, на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язаного з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (врегульованих Законом України «Про виконавче провадження», ЦК України та іншими нормативно-правовими актами»), які в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Відповідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Частиною 3 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст.58 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до вимог п. 60 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, висновок про вартість майна повинен містити відомості про: замовника оцінки та виконавця звіту про оцінку майна; назву об'єкта оцінки та його коротку характеристику; мету і дату оцінки; вид вартості, що визначався; використані методичні підходи; величину вартості, отриману в результаті оцінки. У разі потреби оцінювач має право відобразити у висновку свої припущення та застереження щодо використання результатів оцінки.

У постанові від 10 березня 2016 року про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_9, останній попереджувався про відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку чи за дачу завідомо неправдивого висновку. При цьому, звіт про незалежну оцінку майна - нежитлової будівлі (літ.А-1) загальною площею 1493,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та висновок про вартість майна, складені останнім, відповідає вимогам п. 60 Національного стандарту № 1.

За нормою ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, не передбачено винесення державним виконавцем відповідної постанови про призначення рецензування звіту про оцінку майна, на що посилається представник скаржника у скарзі.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Відповідно ч. ч. 1, 2, 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Якщо письмовим запитом про необхідність проведення рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) встановлюється вимога щодо надання висновку про вартість майна, така вимога задовольняється шляхом проведення оцінки майна. У цьому випадку рецензент здійснює або забезпечує здійснення оцінки майна в порядку, встановленому нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Згідно пункту 67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, рецензія повинна містити висновок про відповідність звіту вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна та про можливість його використання з відповідною метою, у тому числі про достовірність оцінки майна. Звіт класифікується за такими ознаками: звіт повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна; звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки; звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків; звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.

Рецензія на звіт складена 30 травня 2016 року рецензентом-оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертне бюро «Айстра» ОСОБА_8, за висновком якої «Звіт про незалежну оцінку майна - нежитлової будівлі (літ.А-1) загальною площею 1493,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1», класифікується за ознакою п.67 Національного стандарту №1: «Звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки».

За нормою ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Таким чином, дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника були вчинені у відповідності до норм ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», а визначення вартості цього майна та рецензування звіту про оцінку майна були здійснені належними суб'єктами оціночної діяльності - суб'єктами господарювання з дотриманням процедури, встановленої відповідними нормативно-правовими актами, що не викликає сумніву у їх об'єктивності.

Згідно ч. 3 ст. 387 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вищевикладеного суд не вбачає правових підстав для визнання неправомірними і протиправними дій державного виконавця та посадових осіб державної виконавчої служби щодо визначення вартості майна боржника і визнання недійсними звіту та рецензії на звіт, у зв'язку з чим скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, ст.ст. 210, 293, 294, 383-387 ЦПК України суд ,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: Городоцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, начальник Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Шургот Ігор Ярославович, заступник начальника Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Миколайчук Богдана Володимирівна, державний виконавець Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Копитко Юрій Юрійович, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на дії державного виконавця органу державної виконавчої служби - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: