Справа №333/2540/14-ц
Провадження №6/333/306/16
Іменем України
31 серпня 2016 р. Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючої -судді Варнавської Л.О.,
при секретарі - Некрашевич Є.В..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжя подання державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, -
До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням Комунарського суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2002000 грн.
В судовому засіданні державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 підтримала своє подання, додатково пояснила, що боржник рішення суду не виконує, нею як державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, оголошений в розшук автомобіль, який належить боржнику, винесена ухвала про привід боржника, але всі ці заходи результатів не дали.
Суд вважає необхідним задовольнити подання з наступних підстав.
Згідно з ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішується судом за місцезнаходженням органу ДВС за поданням держвиконавця, погодженим з начальником відділу ДВС.
Згідно ч.ч.2,3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), або дія на нього неврегульованих аліментів, договірних чи інших невиконаних зобов'язань є підставою для тимчасової відмови громадянину у виїзді за межі України.
Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв'язку з ухиленням особи від виконання зобов'язання, зокрема виконання судового рішення.
Згідно зі статтею 3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.
Судом досліджені докази, надані державним виконавцем та встановлено, що виконавче провадження по виконавчому листу №333/2540/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2002000 грн. відкрито 31.03.2016 року. Державним виконавцем здійсненні запиту до держаних установ щодо виявлення майна боржника. Встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстрований автомобіль марки Sang Yong Rexton 2008 року випуску, який постановою державного виконавця оголошений в розшук. 29.07.2016 року винесена постанова про примусовий привід боржника, який не виконаний у звязку з відсутністю боржника за вказаною адресою.
Діючим законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за ухилення від їх виконання.
Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Разом з тим, згідно вимог ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У відповідності до вимог ст. 32 ЗУ "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувану певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.
Зважаючи на викладені правові норми, слід прийти до висновку, що першочерговими заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.
До матеріалів справи не додано жодних доказів того, що боржнику відомо про відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду.
Суду не надано доказів того, чи мали місце виклики боржника державним виконавцем до відділу ДВС та доказів того, що боржник не з'являється без поважних причин до відділу ДВС на такі виклики.
Зважаючи на викладене вище, суд прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням іншого органу (посадової особи), а вжиті державним виконавцем заходи по примусовому виконанню цих зобов'язань вичерпані та не принесли позитивного результату.
За таких обставин обмеження боржника у праві вільно залишати територію України позбавлене законних підстав та призвело б до порушенням його конституційного права.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383-388 ЦПК України, суд,
Подання державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Головуюча: Л. О. Варнавська