АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

21 липня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Крижанівської Г.В.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року.

встановила:

заявник у липні 2015 р. звернувся до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2015 р., посилаючись на те, що строк пред'явлення документу до стягнення закінчився 07.04.2013 р., не зазначено у виконавчому листі місце проживання боржника, відсутні докази місця знаходження майна боржника, відсутнє місце реєстрації боржника, відсутні банківські реквізити (рахунки) боржника та стягувача, чим порушені вимоги норм Закону України «Про виконавче провадження». В січні 2016 р. заявник уточнив свої вимоги та просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.06.2013 р., винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, посилаючись на те, що строк пред'явлення виконавчого документа закінчився 07.06.2013 р. і виконавчий лист не відповідав вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 25.02.2016 р. в задоволенні скарги було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить ухвалу скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду у липні 2015 р. ОСОБА_1. просив скасувати постанову державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції КомликН.В. від 15 лютого 2015 р. про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 16 серпня 2012 р. на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва, яким було стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» заборгованість в сумі 3 063 061 грн. 93 коп. (Згідно заяви стягувача залишок заборгованості складає 2 429 681 грн. 83 коп.). Заява про примусове виконання подана 11 лютого 2015 р.

В судовому засіданні 28 січня 2016 р. представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 було заявлено про уточнення скарги і в новій редакції скарги заявник просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.06.2013 р., винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Германчуком Р.В. Судом першої інстанції було виключено головного державного виконавця Комлик Н.В. зі складу сторін та замінено на головного державного виконавця Германчука Р.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 25.02.2016 р. в задоволення скарги було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник, були предметом розгляду при розгляді скарги ОСОБА_1 з тих же підстав на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Комлик Н.В., за результатами якого було постановлено ухвалу Шевченківським районним судом м. Києва 04.09.2015 р.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Германчука Р.В. від 11.11.2014 р. виконавчий лист було повернуто стягувачеві. В зв'язку з цим суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.06.2013 р. виконана.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки він був зроблений з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

В п. 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» дано роз'яснення, що строки на оскарження дій державного виконавця є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Розглядаючи скаргу на постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.06.2013 р. суд першої інстанції на вказану обставину уваги не звернув та не вирішив питання щодо поновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця.

Вирішуючи питання про заміну головного державного виконавця Комлик Н.В. на головного державного виконавця Германчука Р.В. суд першої інстанції керувався положеннями ст. 37 ЦПК України, в якій врегульовано питання процесуального правонаступництва у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір. Однак в даному випадку підстав для такої заміни не було.

В ст. 386 ЦПК України закріплено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді, він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а скаргу слід направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 р. скасувати та направити скаргу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді

№ справи: 4-с/761/12/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6368/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Малинников О.Ф.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.