Справа № 305/507/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого - Бисага Т.Ю.,

суддів - Фазикош Г.В.,Павліченко С.В.,

секретарі - Сочка І.І.,

за участі представників сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною представника позивачів ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 05 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 до ОСОБА_6, ОСОБА_20, Рахівської районної державної адміністрації про витребування у користування земельні ділянки та визнання недійсними і скасування розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_6 про витребування у користування земельні ділянки, посилаючись на те, що згідно рішення Середньоводянської сільськогї ради від 5 травня 1995 року, їм надано у користування для городництва земельні ділянки площею 0,05 га, які розташовані на території Середньоводянської сільської ради в урочищі "Ла Шушу". Дані земельні ділянки позивачі викоритовують по сьогоднішній день. З кадастрових планів погоджених Середньоводянською сільською радою, вбачаєть, що на земельні ділянки позивачів, накладаються земельні ділянки, що перебувають у власності відповідача. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2015 року, яке набуло законної сили 10.11.2015 року скасовано розпорядження голови Рахівської РДА від 03.02.2010 р. за №75, яким передано у власність ОСОБА_20 земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межавми населеного пункту), урочище Ла Шушу. ОСОБА_20 на підставі розпорядження голови Рахівської РДА від 03.02.2010 №75 отримала у власність земельну ділянку загальною площею 2,0 га для евдення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище Ла Шушу. Право власності посвідчено Державним актом на право приватної власнсті на земельну ділянку серії НОМЕР_1. 14 червня 2010 року ОСОБА_20 відповідно до договору дарування земельної ділянки подарувала земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської чсільської ради, урочище Ла Шушу ОСОБА_6. Розпорядженням голови Рахівської РДА від 26 грудня 2013 року ОСОБА_6 затверджено прокт відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, із земель для ведення особистого селянського господарства у землі для індивідуального садівництва. В подальшому ОСОБА_6 ініціював розподіл земельної ділянки, загальною площею 2,0 га на окремі земельні ділянки, та пеісля реєстрації прав на які в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.02.2014 року отримав Свідоцтво про право власності на окремі земельні ділянки зі зміненим цільовим призначенням - для садівництва. Такі дії по захопленню земель позивачів є незаконними та підтверджуються рішенням Уджгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2015 року.Позивачі своєї згоди на вилучення з їхнього користування спірних земельних ділянок не надавали. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Ні сільською радою, ні Рахівською РДА цільове призначення земельної ділянки, яка є предметом спору не змінювалось, проект землеустрою не розроблявся. Тобто цільове призначення залишилось таким, до якого його віднесли рішенням Середньоводячнської сільської ради від 5 травня 1995 року - під огородництво. Враховуючи, що земельні ділянки позивачі отрмали у 1995 році і користуються по сьогоднішній день, а з 01.01.2016 року пройшло повні 15 років, позивачі мають право звернутися до органу виконавчої влади з метою отримати вказані земельні ділянки у власність за набувальною давністю. Однак, через незаконні дії відповідача не можуть реалізувати своє право передбачене ст. 119 ЗК України.

На підставі наведеного просили витребувати від ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 у користування земельну ділянку 0,05 га, яка розташована в урочищі "Ла Шушу" на теритрії Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області та вирішити питання стягнення судового збору.

В ході розгляду справи представником позивач ОСОБА_5, ОСОБА_1 збільшено позовні вимоги, де поряд з первісними вимогами просив визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Рахівської РДА від 3 лютого 2010 року №75, яким передано у власність ОСОБА_20 земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище Ла Шушу.

Ухвалою суду від 8 червня 2016 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучено Рахівську районну державну адміністрацію та ОСОБА_20.

Рішенням Рахівського районного суду від 05 липня 2016 року у задоволені зміненого позову відмовлено.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним рішення першої інстанції, представник позивачів - ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення Рахівського районного суду від 05 липня 2016 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів проходить до наступного висновку.

Позивачі вказують на факт порушення їх земельних прав розпорядженням голови Рахівської РДА від 3 лютого 2010 року №75, яким передано у власність ОСОБА_20 земельної ділянки загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту) урочище «Ла Шушу», в той час, коли рішенням Середньоводянської сільської ради від 5 травня 1995 року позивачам надано у користування для городництва земельні ділянки площею 0,05 га, які розташовані на території Середньоводянської сільської ради в урочищі «Ла Шушу» за межами населеного пункту.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Середньоводянської сільської Ради народних депутатів від 5 травня 1995 року за №16 позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_22, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_18, ОСОБА_19, та нині померлим батькам позивачів, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 тимчасово відведено під огородництво земельну ділянку площею 0,05 га, кожному, в урочищі «Ла Шушу».

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 03.02.2010р. за №75, яким передано у власність ОСОБА_20 земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище Ла Шушу, то такі є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Апелянт посилається на рішення Середньоводянської сільської ради від 05.05.1995р., вказуючи, що на його підставі, позивачам надано у користування для городництва земельні ділянки площею 0,05 га, які розташовані на території Середньоводянської сільської ради в урочищі «Ла Шушу», що це підтверджується довідками Середньоводянської сільської ради, які долучені до справи, а також кадастровим планом, виготовленим землевпорядною організацією.

Однак, дані доводи є безпідставними, оскільки:

У рішенні Середньоводянської сільської ради від 05.05.1995р. зазначено, що земельні ділянки відводяться громадянам тимчасово під огородництво.

У матеріалах справи відсутня план-схема виділених земельних ділянок позивачам у 1995р., як невід'ємна частина рішення від 05.05.1995р., оскільки урочище «Ла Шушу» - це територія, яка включає понад 10,00 га землі.

На збірному кадастровому плані, яким обґрунтовує свої доводи апелянт вказані кадастрові номера земельних ділянок ОСОБА_6, а не позивачів.

Відсутні будь - які належні та допустимі докази, які б підтверджували користування позивачами земельними ділянками із 1995 р. по теперішній час (квитанції про сплату земельного податку, договорів оренди тощо).

Відповідно до ст. 24 ЗК України (в редакції 1992 року) право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, - оформляється договором. Форма договору і порядок його реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 36 ЗК України (2001 року) громадянам або їх об'єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду ділянки - для городництва.

Статтею 124 ЗК України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 13.05.2016р. змінено рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2015р. в справі №308/11175/15-ц. В частині визнання недійсним та скасування розпорядження голови Рахівської РДА від 03.02.2010р. №75, яким передано у власність ОСОБА_20 земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище Ла Шуру, ОСОБА_13 - відмовлено. У решті (в частині відмови у задоволенні позову) рішення суду залишено без змін. (а.с.218-221).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 13.03.2016р. має преюдиційні значення під час розгляду справи №305/507/16-ц.

Вказаним рішенням суду апеляційної інстанції встановлено законність розпорядження голови Рахівської РДА від 03.02.2010р. №75, яким передано у власність ОСОБА_20 земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище Ла Шуру.

Щодо посилання апелянта на лист - відповідь ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 25.08.2015р. за №ДС-31-7-0.6-3809/21-15, то, як видно із листа Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 25.08.2015р. «Про розгляд клопотання», ОСОБА_13 та його представник звертались до Управління з метою погодження бажаного місця розташування земельної ділянки.

Оскільки, жодним нормативно - правовим актом не передбачено повноваження Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області передавати у приватну власність земельні ділянки, дана установа не могла відмовити ОСОБА_13 у наданні у приватну власність землі, як то вказують позивачі.

Крім того, згідно до цього ж листа, ОСОБА_13 проінформовано, що його клопотання не може бути задоволено, оскільки має місце накладка бажаної до відведення земельної ділянки із земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4, які належать на праві власності ОСОБА_6.

Земельна ділянка, яка була передана у власність ОСОБА_20 на підставі розпорядження №75 від 03.02.2010р. має кадастровий номер НОМЕР_2, тоді як у листі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 25.08.2015р. «Про розгляд клопотання» вказані зовсім інші кадастрові номера земельних ділянок.

Лист Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 25.08.2015р. «Про розгляд клопотання» не може бути належним та допустимим доказом, який би підтверджував накладення земельних ділянок.

З приводу доводів апеляційної скарги щодо допущення порушень земельного законодавства при винесенні розпорядження №75 від 03.02.2010р., а також при зміні цільового призначення землі, то такі є безпідставними та спростовуються довідкою з питань дотримання вимог земельного законодавства України від 16.09.2015р., відповідно до якого за наслідками проведеної перевірки, за матеріалами розгляду документації із землеустрою з питань дотримання вимог земельного законодавства України, порушень при наданні, відведенні та зміні цільового призначення земельних ділянок Рахівською районною державною адміністрацією Закарпатської області, - не виявлено (довідка міститься у матеріалах справи).

Щодо посилання апелянта на висновок експертного дослідження №21/15 від 21.10.2015р. судового експерта ОСОБА_24, то даний висновок не містить доказу накладення земельної ділянки ОСОБА_13 на земельну ділянку ОСОБА_20, і не містить підтверджуючих даних де саме знаходиться земельна ділянка, якою користується позивача, площею 0,05 га.

Не можна погодитися також із позицією апелянта про те, що розпорядження №75 від 03.02.2010р. є недійсним оскільки ОСОБА_20 в акті погодження меж земельної ділянки, який наявний в проекті землеустрою ОСОБА_20 самостійно вказала її межі, оскільки межі узгоджувалась із відповідними компетентними установами, а також і із участю Середньоводянського сільського голови та землевпорядника.

Щодо посилання апелянта у скарзі на те, що ОСОБА_20 підробила акт погодження меж, то такі звинувачення повинні бути обґрунтованими, однак суду не надано жодних доказів вини ОСОБА_20 у підробці.

Відносно доводів апеляційної скарги про витребування від ОСОБА_6 на користь позивачів у користування земельні ділянки площею 0,05 га, які розташовані в урочищі «Ла Шушу» на території Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, та про набувальну давність, то такі є безпідставними, оскільки:

У відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Однак, позивачі не набули права тимчасового користування земельними ділянками площею по 0,05 га, кожний, в урочищі «Ла Шушу» с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, і в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази на підтвердження порушення земельних прав позивачів спірним розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації від 03.02.2010 року №75, яким передано у власність ОСОБА_20 земельну ділянку загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище «Ла Шушу», а тому і підстав для задоволення позовних вимог про витребування землі від ОСОБА_6 не має.

З огляду на викладені факти, відповідачі ОСОБА_20 та ОСОБА_6 набули у власність вказану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на законних підставах, зміна цільового призначення відбулась відповідно до вимог чинного земельного законодавства, у зв'язку з чим, відсутні підстави, передбачені ст. 387 ЦК України, які дають право витребувати майно на користь позивачів.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивачів - ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: