Справа № 515/552/16-ц
Провадження № 2/515/860/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря Коренчук О.Е.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просила стя- гнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 53916 грн., заподіяну йому у звязку з втратою нале- жних йому 12 голів овець, посилаючись на наступні обставини.

24.07.2012 р. на пасовищі, розташованому на північно-східній околиці м.Татарбунари Одеської області під час випасу належної йому отари овець було втрачено 12 голів, які в подальшому прим- кнули до отари овець, належних відповідачу. Під час пошуку овець 26.07.2012 р. в отарі овець відповідача було знайдено з мітками овець, належних йому. На прохання повернути його овець позивач відмовився, заявивши, що ці вівці належать йому. За його заявою було утворено комісію, яка оглядала отару овець, належних відповідачу, і виявила овець з бирками. Як пояснив відпові- дач, биркував овець агент по ідентифікації і реєстрації тварин ОСОБА_4 ОСОБА_5 пізніше в процесі розслідування було допитано згаданого агента і він пояснив, що у 2012 р. биркування належних відповідачу вівцям він не проводив.

Маючи всі підстави вважати, що відповідач незаконно заволодів його майном вівцями, що пі- дтверджується реєстраційними свідоцтвами, виданими державним підприємством «Агенство з іде- нтифікації і реєстрації тварин», 04.04.2013 р. він звернувся з заявою до Татарбунарського РВ ГУМ ВС України в Одеській області і відомості про дане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування. Постановою слід- чого Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області від 15.01.2016 р. закрито кримінальне провадження у звязку з встановленням відсутності у діях відповідача складу кримінальних право- порушень, передбачених ст.ст.185,190,193 та 356 КК України.

За період вибуття з його володіння належних йому овець з 24. 07.2012 р. по ….квітень 2016 р. він також втратив доходи, а саме щорічні приплоди. Вартість 12 овець за існуючими цінами становить суму у розмірі 20916 грн. з урахуванням того, що вартість однієї вівцематки становить 1746 грн. Крім того, вибулі 12 голів овець у 2012 р. мали дати приплід 12 голів ягнят (6 овечок та 6 баранчиків). Вартість одного ягняти становить 500 грн. Отже, упущена вигода для нього у 2012 р. склала 26916 грн. З застосуванням приведеного розрахунку упущена вигода для нього в наступні роки склала: у 2013 р. 6000 грн.; у 2014 р. 9000 грн.; у 2015 р. 12000 грн., а всього на суму, що складає ціну позову.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обся- зі, наполягаючи на їх задоволенні.

Відповідач не визнав позовні вимоги, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підля- гають задоволенню, заперечував наявність у своїй отарі чужих овець, своєї вини у втраті позива- чем поголівя овець, зазначаючи, що в нього всі вівці пробирковані, їх биркував агент по іденти- фікації і реєстрації тварин Татарбунарського району ОСОБА_4

Заслухавши пояснення та доводи позивача, його представника, відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, суд приходить до виснов- ку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступ- не.

Згідно довідки Татарбунарської районної державної лікарні ветеринарної медицини № 14 від 02.02.2016 р. (а.с.21), протягом червня 2012 року належна ОСОБА_1 дрібна рогата худоба у кількості 272 гол., в тому числі вівцематок 182 гол, були піддані ветеринарно-профілактичним за- ходам. На момент проведення зазначених заходів тварини були клінічно здорові, вівцематки сере- дньої вгодованості, вага яких складала 55-60 кг.

02 серпня 2012 року до Татарбунарського РВ звернувся ОСОБА_1 з заявою про притяг- нення до відповідальності ОСОБА_3, який 24.07.2012 р. заволодів належними йому вівцями, що прибились до його отари, і не бажає їх повертати, що видно з заяви, що було оглянуто у судо- вому засіданні і копія якої є у справі (а.с.52).

Із висновку дільничного інспектора міліції від 27.12.2012 р., який було оглянуто у судовому за- сіданні і копія якого є у справі (а.с.51), слідує, що 26.12.2012 р. до чергової частини Татарбунар- ського РВ надійшла заява ОСОБА_1 за фактом протиправних дій ОСОБА_3 В ході перевірки було встановлено, що 24.07.2012 р. на пасовищі біля м.Татарбунари заявником було вт- рачено 12 голів належних йому овець. Через 2 дні у кошарі, що належить ОСОБА_3, ОСОБА_5 впізнав своє поголівя 1 барана, 2 овець та ягня, але ОСОБА_3 заперечував належ- ність даного поголівя іншій особі. Також в процесі перевірки від пастухів, що працювали у ОСОБА_6, стало відомо, що у липні того ж року при випасанні овець до стада, яке вони випасали, прибилось 12 голів овець, про що вони повідомили ОСОБА_3, який наказав про даний факт нікому не говорити. З огляду на наявність між згаданими громадянами цивільно-правових відно- син, які розглядаються судом, прийнято відповідне рішення.

Як вбачається з витягу з кримінального провадження № 0000219 від 04.04.2013 р., який було оглянуто у судовому засіданні і копія якого є у справі (а.с.50), тієї ж дати до Татарбу- нарського РВ ГУМВС України в Одеській області надійшла заява ОСОБА_1 про те, що 24. 07.2012 р. ОСОБА_3 привласнив належні йому 12 голів овець, які були втрачені на пасовищі біля м.Татарбунари. Повідомлення про дану подію того ж дня внесено до ЄРДР слідчим Івановою Н.В., правова кваліфікація ч.1 ст.356 КК України.

З фототаблиць, які були оглянуті у судовому засіданні і які знаходяться в матеріалах криміналь- ного провадження № 0000219 від 04.04.2013 р. (а.с.30,31,45,46,47), слідує, що при ог- ляді овець, що перебували у кошарі ОСОБА_3, яких ОСОБА_1 впізнав за своїх, вияв- лено бирки жовтого кольору зі слідами свіжої крові тварин.

Вибуття поголівя овець з законного володіння позивача частково підтверджується копіями реє- страційних свідоцтв овець (а.с.6-17).

Постановою представника органу досудового розслідування Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області від 15.01.2016 р. (а.с.23-24) закрито кримінальне провадження за фактом втрати поголівя овець, належних ОСОБА_1 Досудовим розслідуванням було встановлено, що 24. 07.2012 р. на околицях м.Татарбунари ОСОБА_1 випасав свої вівці чисельністю більше 70 голів і при перерахуванні було виявлено нестачу 12 голів. Наступного для при огляді овець, що пе- ребували на вівцефермі, належній ОСОБА_3, ОСОБА_1 впізнав кількох своїх овець, яких ОСОБА_3 відмовився повернути, зазначивши, що всі вівці його, вони мають бирки. Осо- би, які випасали отару овець, належних ОСОБА_3, підтвердили той факт, що наприкінці лип- ня 2012 року до їх отари прибилось 10 голів овець, через кілька днів знову прибилась вівця і баран без бирок, у яких потім на вухах зявились бирки жовтого кольору, які ОСОБА_3 встановив сам. Комісією в отарі овець, належних ОСОБА_3, було виявлено вівці з свіжими бирками у вухах, про походження яких ОСОБА_3 пояснив, що биркував овець агент по ідентифікації і ре- єстрації тварин ОСОБА_4 ОСОБА_5 пізніше в процесі розслідування було допитано згаданого агента і він пояснив, що у 2012 р. биркування належним відповідачу вівцям він не проводив. Слідчим, ви- ходячи з матеріалів провадження, зроблено висновок про те, що ОСОБА_3 заволодів майном ОСОБА_1, «яке фактично вибуло з його законного володіння (чабан втратив при випасанні вказаних» овець і вони на момент виявлення їх ОСОБА_3 знаходились у бездоглядному ста- ні. У звязку з чим в його діях відсутні склади злочинів, передбачених ст.ст.185,190,193,356 КК України.

Зазначена постанова представника органу досудового розслідування не оскаржувалась, її не ві- дмінено, не змінено, вона набрала чинності і відомості про прийняте рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт вибуття із законного володіння ОСОБА_1 поголівя овець, які перебували деякий час у бездоглядному стані і які потім примкнули до отари овець, належних ОСОБА_3, який привласнив їх.

Погоджуючись з думкою представника органу досудового розслідування про відсутність у діях ОСОБА_3 у звязку з зазначеними обставинами складу перерахованих кримінальних право- порушень, суд вбачає підстави розглядати дії відповідача через призму вимог, що передбачені ст. 340 ЦК України, у відповідності до яких, особа, що затримала бездоглядну тварину, зобовязана негайно повідомити про це власника і повернути її. Якщо власник бездоглядної домашньої тва- рини або місце його перебування невідомі, особа, яка затримала тварину, зобовязана протягом трьох днів заявити про це поліції або органові місцевого самоврядування, який вживає заходів що- до розшуку власника. Особа, яка затримала бездоглядну домашню тварину, може на час розшуку власника залишити її у себе на утриманні та в користуванні… Відповідач не дотримався вимог да- ної норми Закону, він не повідомив власника про тварини, що долучились до його отари, не прий- няв заходів для їх повернення, не заявив про знахідку поліції або до міської ради.

Напроти, його дії свідчать про те, що він не збирався повертати овець власнику, а вирішив за- володіти ними і використати на свій розсуд. Він заборонив чабанам повідомляти про знайдені вів- ці, докладав зусиль для зміни їхньої ідентифікації встановлював свої бирки на вуха тварин, ховав їх.

І оскільки відповідач не повідомляв про затримання овець, то він, у відповідності до ст.341 ЦК України, не міг набути на них право власності.

Отже, відповідач безпідставно заволодів майном позивача, в результаті чого останньому заподі- яно майнову шкоду.

Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовя- зана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, по- терпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог, зо- крема, про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Як передбачено ст.1213 ЦК України, набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідстав- но набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набу- те майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Згідно ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Оскільки відсутні відомості про можливість відповідача повернути безпідставно набуте майно в натурі, а також враховуючи думку позивача з цього приводу, суд вважає, що відповідачем має бути відшкодовано вартість майна.

Суд не може погодитись з доводами позивача про те, що з його володіння вибуло 12 голів саме овець, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, більше того, вони сп- ростовуються висновком дільничного інспектора від 27.12.2012 р. (а.с.51), а також показами само- го позивача, даними ним при допиті у якості потерпілого у кримінальному провадженні 15.07.2013 р. У протоколі допиту, який було оглянуто у судовому засіданні (копія на а.с.53-54), ОСОБА_1 зазначив, що 24.07.2012 р. у нього пропали вівці, а саме 12 голів, які він випасав на окраїні м.Татарбунари, де також випасалися вівці ОСОБА_3 Йому сказали, що його вівці могли пере- бігти в його череду. 31.07.2012 р. він поїхав до ОСОБА_3, який дозволив подивитися його вівці, серед яких він впізнав своїх: 1 барана, 2 вівці та 1 ягня.

А тому суд з урахуванням добутих доказів і свідчень позивача вважає доведеним, що позивачем було втрачено, а відповідачем безпідставно набуто наступне поголівя худоби у кількості 12 голів, а саме: 10 овець, 1 баран і 1 ягня.

Згідно довідки адміністрації ДП «Татарбунарський сільгоспринок» № 13 від 09.02.2016 р. (а.с. 18), станом на липень 2015 р. середньо ринкова вартість пятимісячного ягня становить 500-550 грн.

Довідкою ФОП ОСОБА_7І ковбасний цех (а.с.20) підтверджується. що станом на 12.06.2012 р. ціна живої ваги вівцематки середньої вгодованості за 1 кг становила 30 грн. Вартість однієї го- лови становить 1746 грн.

Отже, вартість тварин, що вибули з володіння позивача, становить суму у розмірі 19706 грн. (11 дорослих овець х 1746 грн. + 1 ягня х 500 грн.).

За змістом ч.1 ст.1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його без достатньої правової підстави, зобовязана вішкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без до- статньої правової підстави.

Відповідно до технології утримання вівцематок, в Україні практикують зимове і весняне ягнін- ня вівцематок, яке відбувається один раз у рік.

Оскільки 10 належних позивачу вівцематок мали окіт ягнят на початку 2012 року, тобто, до ви- буття їх з його володіння, то вже у 2012 році вони не могли мати приплід.

Тому безпідставними є вимоги позивача про стягнення з відповідача доходів у вигляді припло- ду за 2012 рік.

Зазначені вівцематки в результаті окоту могли принести приплід у 2013-2016 р.р. по 10 ягнят щорічно (5 овечок, 5 баранчиків), тобто, у кількості 40 голів, вартість яких становила б 20000 грн. (40 ягнят х 500 грн.).

На початку 2014 р. могла б принести приплід вівця, яка у 2012 році була ягням, що принесло б дохід у сумі 500 грн.

У 2015 році 5 вівцематок, ІНФОРМАЦІЯ_1, могли б принести приплід у кількості 5 ягнят, що слугувало б отриманню доходу в сумі 2500 грн. (5 ягнят х 500 грн.).

У 2016 році 5 вівцематок, ІНФОРМАЦІЯ_2, могли б принести приплід у кількості 5 ягнят, що слугувало б отриманню доходу в сумі 2500 грн. (5 ягнят х 500 грн.). Крім того, вірогідним було б отримання приплоду 1 ягняти - від вівці також ІНФОРМАЦІЯ_2, що принесло б дохід в сумі 500 грн.

Таким чином, упущена позивачем вигода за 2013-2016 р.р. склала б суму в розмірі 26000 грн. (20000 + 500 + 2500 + 3000).

Отже, загальна сума завданої позивачу майнової шкоди діями відповідача в результаті безпід- ставного набуття згаданого майна поголівя овець становить 45706 грн. (19706 + 26000), а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 22, 340, 1166, 1192, 1212-1214 ЦК України, по- становою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду суда- ми цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст.57-60, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про від- шкодування майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майно- ву шкоду в розмірі 45706 (сорок пять сімсот шість) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судо- вий збір в розмірі 540 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому за- сіданні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Тимошенко