АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 668/2750/15-ц Головуючий в І інстанції: Булах Є.М.
Провадження №22-ц/791/1797/2016 Доповідач: Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Радченка С.В.

суддів: Вербицької Л.І.

Капітан І.А.

секретар Сікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 24 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог Банк зазначав, що 27.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого останній отримав від банку кредитні кошти в сумі 82820,00 швейцарських франків шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача, з кінцевим строком повернення 07.11.2027 року, зі сплатою 7,99 % річних. Додатковою угодою № 1 від 29.04.2009 року внесені зміни до основного договору, а саме: встановлений строк сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця. Додатковою угодою №1 від 02.09.2009 року сторони погодили, що у випадку користування кредитними коштами понад встановлені строки відсоткова ставка встановлюється у подвійному розмірі. Позивач взяті на себе зобов'язання за договором кредиту виконав у повному об'ємі, натомість відповідач взяті на себе зобов'язання в частині своєчасного внесення платежів на погашення кредиту не виконав, внаслідок чого станом на 10.08.2015 року утворилась заборгованість в сумі 42559,52 швейцарських франків, та по пені у розмірі 25274,22 грн., яка складається з: 39751,82 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена в сумі 5323,15 швейцарських франків; 2807,70 швейцарських франків - заборгованість по процентам, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 2507,20 швейцарських франків; 16261,26 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором;9012,96 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. Посилаючись на наведене, просили стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та сплачену суму судового збору.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 24 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №0 від 27.12.2006 року в сумі 42559,52 швейцарських франків, та по пені у розмірі 25274,22 грн., яка складається з: 39751,82 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена в сумі 5323,15 швейцарських франків; 2807,70 швейцарських франків - заборгованість по процентам, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 2507,20 швейцарських франків; 16261,26 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором;9012,96 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам.Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду, представник ПАТ «УкрСиббанк» просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором по своєчасному та повному погашенню необхідних платежів, утворилась заборгованість, яка підлягає примусовому стягненню з боржника.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до кредитного договору №0 від 27.12.2006 року, укладеного між банком та ОСОБА_2, останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 82820,00 швейцарськихфранків з кінцевим строком повернення 07.11.2027 року, зі сплатою 7,99 % річних (а.с.16-22). Додатковою угодою №1 від 29.04.2009 року внесені зміни до основного договору, а саме: встановлений строк сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця (а.с.25). Додатковою угодою №1 від 02.09.2009 року сторони погодили, що у випадку користування кредитними коштами понад встановлені строки відсоткова ставка встановлюється у подвійному розмірі (а.с.26).

Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості, станом на 10.08.2015 року заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «УкрСиббанк» становить 42559,52 швейцарських франків, та по пені у розмірі 25274,22 грн., яка складається з: 39751,82 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена в сумі 5323,15 швейцарських франків; 2807,70 швейцарських франків-заборгованість по процентам, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 2507,20 швейцарських франків; 16261,26 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором;9012,96 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам (а.с.36-46).

Відповідно до п.п.4.1, 4.2 кредитного договору позичальник зобов'язався використати кредит на зазначені у договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити проценти, комісії та інші платежі у порядку та в терміни, встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту(всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості і розраховується за методом «факт/360», але в будь-якому випадку розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Таким чином, дійшовши висновку, що позичальником порушено умови кредитного договору, у зв'язку із чим виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка відповідачем не погашена, суд дійшов вірного висновку про наявність передбачених ст.ст.554, 1050, 1054 ЦК України підстав для стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором відповідно до наданого позивачем розрахунку, правильність якого перевірена судом та належними доказами не спростована.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги, відносно того, що судом першої інстанції не було досліджено чи має Банк відкритої валютної позиції у вигляді швейцарських франків.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Указані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Порядок надання дозволу НБУ на банківські операції та генеральних ліцензій установлюється також Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженим постановою Правління НБУ від 17 липня 2001 року № 275, у п. 5.3 якого зазначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, що перераховані в цьому Положенні, є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями згідно з п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

З огляду на наведені норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що ПАТ «УкрСиббанк» як фінансова установа, отримавши в установленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, який є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті ( а.с.12,13,14-15).

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: Л.І. Вербицька

І.А. Капітан