Справа № 643/4822/16-ц
Провадження № 2/643/3728/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Московський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Єлізаров І.Є., при секретарі Охріменко А.І. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа -державний нотаріус 11-ї Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3О про визнання заповіту недійсним ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25 травня 2013 року померла його дружина ОСОБА_6. Після смерті дружини позивач звертався до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на квартиру N93 у будинку №44-Г по вул.Бучми (Уборевіча) міста Харкова,яку позивач разом із дружиною придбав у шлюбі через членство у житлово - будівельному кооперативі. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 8 грудня 2014 року,залишеним без змін Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 4 лютого 2015 року за позивачем визнано за право власності на 1/2 частини вказаної квартири в порядку поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

29.10.2004 року ОСОБА_6 було складено заповіт , посвідчений державним нотаріусом 11-ї ХДНК ОСОБА_3 , реєстровий номер 11836, відповідно до якого ОСОБА_6 належну їй квартиру АДРЕСА_1 заповіда ОСОБА_2Позивач вважає, що заповіт не відповідає вимогам закону, так як його померла дружина розпорядилась майном, що належить на праві спальної сумісної власності та правочин вчинено від імені ОСОБА_6 , а прізвище дружини позивача «ОСОБА_7І.», відповідно до запису в його паспорті. Вказані обставини не були перевірені нотаріусом при посвідченні заповіту, у звязку з чим позивач вважає заповіт посвідчений з порушеннями норм закону , у звязку з чим звернувся до суду з позовом та просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 посвідчений 29.10.2004 року державним нотаріусом 11-ї ХДНК ОСОБА_8 , реєстровий номер 1-1836.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала та просила відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав , посилаючись на його необґрунтованість.

Третя особа - державний нотаріус 11-ї Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи була сповіщена в установленому порядку.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного:

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно повторного свідоцтва про одруження 1-ВЛ № 049095 виданого 19.12.2000 року Відділом РАЦС Орджонікідзевського райвиконкому м.Харкова , актовий запис № 25 15.01.1971 року було укладено шлюб між ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 , прізвище після одруження: чоловіка - ОСОБА_1, дружини - ОСОБА_6 .

Відповідно копії паспорту ММ 793540 виданого 22.12.2000 року Московським МВ ХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації » № 252347 від 12.12.2013 року квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на імя ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі свідоцтва про право власності , виданого 27.08.2004 року Московською районною радою.

29.10.2004 року ОСОБА_6 був складений заповіт, згідно якого належну їй квартиру АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказаний заповіт був посвідчений державним нотаріусом 11-ї Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 , реєстровий номер 1-1836.

25.05.2013 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується актовим записом про смерть № 7305 від 27.05.2013 року виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції .

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 2 статті 1257 ЦК України встановлено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Посилання позивача на те, що в момент вчинення правочину не були додержані вимоги закону при укладенні спірного заповіту , були порушені вимоги щодо обсягу спадщини та заповіт посвідчений 29.10.2004 року державним нотаріусом 11-ї Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 , реєстровий номер 1-1836 є недійсним не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні , так як вказаний заповіт являвся особистим розпорядженням заповідача, особу та дієздатність якого було перевірено у відповідності до Закону України «Про нотаріат » та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій ,заповіт був власноручно підписаний заповідачем у присутності нотаріуса та посвідчений з дотриманням встановлених вимог, у звязку з чим позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст 1233,1234,1248 ЦК України , суд -

ВИРІШИВ

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа державний нотаріус 11-ї Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Московського районного

суду м. Харкова ОСОБА_9