АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2209/301/12
Провадження № 22-ц/792/1675/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів П'єнта І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

за участю апелянта Капличного А.М., представника позивачів ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ліквідатора боржника СВК «Заставки» арбітражного керуючого Капличного Анатолія Миколайовича на ухвалу Красилівського районного суду від 12 квітня 2016 року про відмову у надані роз'яснення рішення Красилівського районного суду від 08 квітня 2013 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В травні 2012 року до суду звернулися із позовною заявою ОСОБА_5 та інші громадяни у кількості 138 ми осіб с. Заставки, в якій просили суд зобов'язати ОСОБА_6, голову СВК «Заставки» передати голові Спілки громадян співвласників майна «Світанок» ОСОБА_2 майно цілісним майновим комплексом згідно переліку переданого майна, заборонити ОСОБА_6 здійснювати будь-які дії відносно майна Спілки громадян співвласників майна «Світанок» згідно переліку переданого майна та стягнути з СВК «Заставки» на користь Спілки громадян співвласників майна «Світанок» 3% річних та нарахування боргу з врахуванням індексу інфляції за користування майном в сумі 1 647 263, 33 грн., а, також, стягнути з СВК «Заставки» на користь Спілки громадян співвласників майна «Світанок» упущеної вигоди в сумі 80 783, 46 грн.

Рішенням Красилівського районного суду від 08 квітня 2013 року позов задоволено частково. Визнано за позивачами право власності на майно єдиним майновим комплексом згідно структури майнових паїв у відсотковому виразі згідно сертифікатів виданих позивачам на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства в розмірі 67,6%, що у грошовому виразі становить 867307,41 грн. від загальної суми майнових паїв переданих в СВК «Заставки» від СТОВ «Світанок» станом на 2005 р. Вказану суму вартості майнових паїв позивачів вирішено стягнути шляхом звернення стягнення на майно, яке залишилося в СВК «Заставки» на момент банкрутства кооперативу та описане згідно акту опису майна від 03.12.2012 року. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 01 червня 2013 року апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто апелянтам.

В листопаді 2015 року арбітражний керуючий звернувся до Красилівського районного суду із заявою щодо роз'яснення змісту рішення в частині: на яку дату чи який період судом було визнано право власності на майно єдиним майновим комплексом згідно структури майнових паїв у відсотковому виразі згідно сертифікатів виданих позивачам на право власності на майновий пай члена кооперативного сільськогосподарського підприємства в розмірі 67,6% та, чи можливо передати майно позивачам те, на яке визнано право власності (якщо таке існує на сьогодні), якщо ж неможливо у зв'язку із зміненою його структурою, то як компенсувати його вартість позивачам?

Ухвалою Красилівського районного суду від 12 квітня 2016 року в наданні роз'яснення рішення Красилівського районного суду від 08 квітня 2013 року арбітражному керуючому Капличному А.М. відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду апелянт оскаржив її в апеляційному порядку, зазначаючи, що ухвала винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, адже, рішенням Красилівського районного суду від 08.04.2013 року не тільки не вирішено спірні питання, але ним внесено більше непорозумінь, неможливо зрозуміти із змісту резолютивної частини як його виконувати, адже у резолютивній частині містяться два прямо протилежні рішення, а саме: про визнання права власності на майно за позивачами і про сплату коштів за це майно після його реалізації невідомо ким. Тому, апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, надавши роз'яснення рішення Красилівського районного суду від 08.04 2013 року саме судом апеляційної інстанції.

Апелянт апеляційну скаргу підтримав і просить її задовольнити.

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_2 і представник останньої ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити.

Інші учасники до суду не з»явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про день і час слухання справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Постановляючи ухвалу про відмову у роз»ясненні рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Красилівського районного суду від 08.04.2013 року є зрозумілим для сторін і ним визначено, яким чином виділено майно для позивачів, його відсоток від всієї кількості майна, що було передано в СВК «Заставки» від СТОВ «Світанок» станом на 2005 рік, а також вирішено стягнути суму вартості майнових паїв позивачів шляхом звернення на майно, що залишилося в СВК «Заставки» на момент банкрутства кооперативу та описане згідно акту опису майна від 03.12.2012 року і заявник шляхом роз»яснення рішення намагається змінити постановлене рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи із слідуючого.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року, резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі та безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у ст. ст. 215-217 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано чи поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь; розподіл судових витрат; строк та порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; у яких межах допускається негайне виконання рішення.

Подання заяви про роз»яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред»явлене до примусового виконання. (ч. 2 ст.221 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи рішенням Красилівського районного суду від 08 квітня 2013 року позов ОСОБА_5 та інших громадян у кількості 138-ми осіб задоволено частково. Визнано за позивачами право власності на майно єдиним майновим комплексом згідно структури майнових паїв у відсотковому виразі згідно сертифікатів виданих позивачам на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства в розмірі 67,6%, що у грошовому виразі становить 867307,41 грн. від загальної суми майнових паїв переданих в СВК «Заставки» від СТОВ «Світанок» станом на 2005 року. Вказану суму вартості майнових паїв позивачів вирішено стягнути шляхом звернення стягнення на майно, яке залишилося в СВК «Заставки» на момент банкрутства кооперативу та описане згідно акту опису майна від 03.12.2012 року.

Це рішення в апеляційному та касаційному порядку не переглядалося і набрало законної сили 01 червня 2013 року. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. (т.9 а.с. 24-28).

Встановлено, що постановою ВДВС Красилівського районного управління юстиції від 21.06.2013 року відмовлено у прийнятті до провадження виконавчий документ та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання рішення Красилівського районного суду від 08 квітня 2013 року з тих підстав, що до боржника СВК «Заставки» відкрито ліквідаційну процедуру. Ці обставини визнаються сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Згідно роз»яснень, що викладені в абзаці 2 пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року визначено, що якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі і роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

В своїй заяві від 10.11.2015 року ліквідатор СВК «Заставки» арбітражний керуючий А. Капличний просив роз'яснити рішення Красилівського районного суду від 08 квітня 2013 року, оскільки із змісту рішення складно зрозуміти, як його виконувати, оскільки резолютивна частина цього рішення містить два взаємовиключні рішення: визнання права власності на майно за позивачами і про сплату коштів за нього після його реалізації, що спричиняє проблему трактування та виконання рішення, оскільки сторонами це рішення по різному трактується і сприймається. Заявник посилається на те, що не зрозуміло, якщо за позивачами визнано право власності на майно згідно переліку і встановлено факт неможливості повернути його позивачам у зв»язку із зміненою його структурою на сьогоднішній день, то можна припускати, що судом встановлено факт відсутності на сьогоднішній день того майна, яке колись належало позивачам, а право власності було визнано за ними на майно, яке колись існувало, тобто станом на дату їх виходу із членів КСП «Світанок» та до дати утворення СВК «Заставки» і такі припущення вбачаються із мотивувальної частини рішення. А тому заявнику не зрозуміло, на яку дату чи який період судом було визнано право власності на майно єдиним майновим комплексом за позивачами в розмірі 67,6% та чи можливо передати майно позивачам те, на яке визнано право власності (якщо таке існує на сьогодні), якщо ж не можливо у зв»язку із зміненою його структурою, то як компенсувати його вартість позивачам.

Також посилання в апеляційній скарзі на те, що невідомо з яких причин і підстав Красилівським районним судом в рішенні від 08.04.2013 року визнано право власності позивачів на майно єдиним майновим комплексом та стягнуто з відповідача СВК «Заставки» шляхом звернення на майно суму 867307,41грн., адже ці вимоги позивачами не заявлялися є підтвердженням того, що ліквідатор СВК «Заставки» арбітражний керуючий А. Капличний порушує питання про роз'яснення саме мотивів ухваленого рішення і про внесення в резолютивну частину рішення змін, які фактично змінюють його зміст, що є підставою для відмови у роз»ясненні рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно посилався на ту обставину, що заявником не надано доказів на підтвердження невиконання рішення Красилівського районного суду від 08.04.2013 року є обгрунтованими, однак це посилання не призвело до невірного вирішення заяви по суті.

Керуючись ст. ст. 303, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ліквідатора боржника СВК «Заставки» арбітражного керуючого Капличного Анатолія Миколайовича відхилити

Ухвалу Красилівського районного суду від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий А.П. Корніюк

Судді: І.В. П'єнта

О.І. Талалай

___________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Боголюбова Л.М. Справа № 22ц/792/1675/16

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія № ухвала