Справа №442/5271/16-ц
Провадження №2/442/1866/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року

Дрогобицький міськрайоний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Гарасимків Л.І.

з участю секретаря Петрів В.М.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю третьої особи - Органу опіки і піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради - Яким І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи - Органу опіки і піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про надання дозволу на видачу проїздних документів та дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України,-

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 дозвіл на видачу проїздних документів та дозвіл на тимчасовий виїзд за межу України, бех згоди батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 до виповнення дитині повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 04 лютого 2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем по справі. У шлюбі у них народилася дочка: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Однак, сімейне життя у нас не склалося, та 29 червня 2011 року між мною та відповідачем було розірвано заочним рішенням суду.

Відповідач з самого народження дитини не займається вихованням, не цікавиться життям та їх здоров'ям, не допомагає матеріально, жодного разу дитина не мала нагоди звернутися до рідного батька з проблемами та турботами. Про те, що батько не цікавиться навчанням та вихованням дитини підтверджується довідкою виданою дошкільним навчальним закладом «Віночок». Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Згідно довідки №6150 від 04.07.2016 року виданої ЖЕО Дрогобицької міської ради - дочка ОСОБА_5 проживає зі мною і знаходяться на моєму утриманні.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України до обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини належить піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач зовсім не цікавиться долею дочки, самоусунувся від її виховання, не проявляє щодо неї жодної батьківської уваги та турботи.

Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. А у відповідності до ч.2 ст. 150 СК Кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно п. 18 Правил оформлення, видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, в редакції затвердженої Постановою КМУ від 24.03.2004 року № 380, оформлення проїзного документу здійснюється на підставі згоди батьків, а у разі коли вони не перебувають в шлюбі між собою за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.ст. З, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що закріплено в ст. 7 Сімейного Кодексу України. Також, за ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Окрім цього, згідно з п.2 ст.4 Закону України ""Про порядок з України і в"їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994р., за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду, а тому у неї виникла необхідність звернутися до суду .

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, які викладені нею в заяві, просить суд задоволити позовні вимоги.

Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про слухання справи по останньому відомому місцю проживанню, а тому суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів по справі.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в судовому засіданні Яким І.С. вказав, що відносно задоволення заявлених вимог не заперечує.

Небажання відповідача надати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, надавши належну оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду про розірвання шлюбу від 29.06.2011 року, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірвано.

Відповідно до довідки за №31 від 16.06.2016р., виданої Дошкільним навчальним закладом №27 "Віночок" компенсуючого типу, ОСОБА_4, 30.05.2010р. відвідує дошкільний заклад №27 "Віночок" з 01.08.2012р. по даний час; на даний час батько дитини у дошкільному закладі ні разу не був, заходи для батьків не відвідував.

Як вбачається зі свідоцтв про народження серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_2 виданих відповідно 22.06.2010р., батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Малолітня ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3 року нраодження - позивачкою по справі, що підтверджується довідкою про склад сім"ї від 04.07.2016р.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред'явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 Закону. За змістом ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року встановлено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), піклувальників (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними.

Згідно п.п.3 п.2-2 даних Правил передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Як вбачається із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які ними уповноважені.

На підставі наведеного, враховуючи те, що сторони спільно не проживають, батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зокрема не надає матеріальної допомоги дітям, не цікавиться їх життям та вихованням, не надає належним чином оформленої згоди на тимчасовий виїзд у супроводі матері малолітніх дітей за кордон для медичного оздоровлення та відпочинку за межами України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів ОСОБА_4, а тому виходячи насамперед з інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даного позову.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК України, ст.155 СК України, ч.3 ст.313 ЦК України, ст.ст. 2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України»,

вирішив :

Позов задовольнити частково.

Надати неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 дозвіл на видачу проїздних документів та дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, без згоди батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, терміном на 3 (три) роки.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуюча - суддя : Гарасимків Л.І.