Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 0808/4521/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Федченко І.М.
Провадження № 22-ц/778/2723/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи - КП «ВРЄЖО № 2», ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкоду у користуванні квартирою та вселення.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено (а.с. 51-52).

Рішенням колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області від 05 лютого 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2012 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом вселення скасовано, та в цій частині ухвалено нове рішення наступного змісту: Позовні вимоги ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, задоволено. Вселено ОСОБА_3 в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. В решті рішення залишено без змін (а.с. 87-90).

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, яка обґрунтована тим, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 05 лютого 2013 року його позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні квартирою було задоволено, вселено його в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

03 березня 2013 року ОСОБА_4 добровільно надала можливість ОСОБА_3 вселитись у вказану трикімнатну квартиру у кімнату площею 7,5 кв.м., в яку останній ввіз особисті речі: меблі, холодильник, телевізор та інше.

Протягом осінньо-зимового періоду ОСОБА_3 мешкав у спірній квартирі, сплачував комунальні платежі, а навесні поїхав до м. Бердянська Запорізькій області, де завжди перебував у весняно-літній період року.

08 листопада 2015 року в черговий раз повернувшись з м. Бердянська Запорізької області, зайшовши до квартири, він виявив, що замок до його кімнати поламаний, а у кімнаті відсутні його особисті речі, які ОСОБА_4 вивезла у невідомому напрямку.

На теперішній час ОСОБА_3 позбавлений можливості вільного доступу до зазначеного вище житлового приміщення, відповідно, і вільного користування ним через те, що замки, які встановлено у вхідних дверях до цієї квартири, замінено, ключі до нових замків йому не надано.

З метою відновлення свого порушеного права на житло він звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вимогою про видачу виконавчого листа на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 05.02.2013 року. Виконавчий лист йому було видано 22.02.2016 року, який ним було пред'явлено до виконання у Жовтневий ВДВС Запорізького МУЮ Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з метою примусового вселення у вищевказану квартиру.

Постановою державного виконання Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_7 від 24.02.2016 року було відмовлено у відкриті виконавчого провадження у зв'язку із пропущенням строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Вказує, що рішення апеляційного суду Запорізької області набрало законної сили 05 лютого 2013 року, а строк пред'явлення до виконання закінчився 05 лютого 2014 року. Вважає, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання ним пропущено з поважних причин по причині фактичного обману з боку боржника.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просив суд поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 22.02.2016 року, по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - КП «ВРЄЖО № 2», ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкоду у користуванні квартирою та вселення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його заяву.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Так, стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ або до суду за місцем виконання, а суд у разі визнання причин пропуску поважними може поновити його (ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 371 ЦПК України).

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Виходячи з аналізу зазначених норм права суд при вирішенні відповідно до ст. 371 ЦПК України питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд правильно виходив із того, що рішення колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області від 05 лютого 2013 року було виконане ОСОБА_4 добровільно. Як зазначає сам ОСОБА_3 у своїй заяві, ОСОБА_4 добровільно надала можливість йому вселитися у квартиру 03.03.2013 року. Колегія погоджується з висновком суду про те, що посилання заявника на те, що виконавчий лист не предявлявся до виконання у звязку з добровільним виконанням рішення суду, не є поважною причиною пропуску строку.

Крім того, суд правильно зазначив в оскарженій ухвалі, що будь-яких інших обставин, які б перешкоджали ОСОБА_3 з наступного дня після набрання вищевказаним рішенням апеляційного суду від 05.03.2013 року законної сили у строк, встановлений ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", звернутися до виконавчої служби із заявою щодо примусового виконання рішення заявником суду не наведено, будь-яких інших поважних причин, які б перешкоджали останньому звернутися раніше до суду із заявою про отримання виконавчого листа та пред'явити виконавчий лист до виконання до закінчення встановленого законом строку для пред'явлення його до виконання, у заяві не зазначено, а також не виявлено при розгляді справи.

Як правильно зазначив в оскарженій увалі суд першої інстанції, в разі виникнення нового спору, в разі порушення права користування житлом, ОСОБА_3 може звернутися до суду для їх вирішення в порядку позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи, є повторенням обставин, якими ОСОБА_3 обґрунтовував свою заяву, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми права.

Сукупність вищезазначених обставин справи, наявність в справі процесуальних документів, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, оскаржувана ухвала відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому підстав для її зміни або скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: