Провадження № 2-о/761/400/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Лукянчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Шевченківський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві про встановлення факту народження дитини, -

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа - Шевченківський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві про встановлення факту народження дитини.

В своїй заяві заявниця просить: встановити факт народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, місце народження: м.Донецьк, мати - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України, батько: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свою заяву заявниця, яка є бабусею дівчинки, обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Донецьк, у доньки-ОСОБА_3 народилась дівчинка, в пологовому будинку було видано медичне свідоцтво про народження дитини від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, видане Донецьким клінічним територіальним медичним об'єднанням, російського зразка по формі №103/у, оскільки на час народження дитини м.Донецьк був окупованою територією України. Також 30.09.2015 року Калінським відділом запису актів цивільного стану було видано Свідоцтво про народження ОСОБА_2 НОМЕР_1, яке не визнається Україною.

30.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного у м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві для державної реєстрації народження дитини.

Оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред'явлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, заявнику було відмовлено у державній реєстрації народження дитини.

Метою встановлення факту народження дитини є необхідність її реєстрації та отримання свідоцтва про народження українського зразка, оскільки по факту дитина народилась в м. Донецьк, що перебуває на тимчасово окупованій території.

Заявниця в судове засідання не з'явилась, ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила заяву свою про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу без присутності представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що заявниця є бабусею дитини. Її донька ОСОБА_3 знаходиться у шлюбі з 14 липня 2012 року з ОСОБА_4, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку за актовим записом №244 та видано свідоцтво серія НОМЕР_2.

Як вбачається з копії медичного свідоцтва про народження від ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Донецьк ОСОБА_3 народила дитину ОСОБА_2.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до ч.7 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до Постанови Верховної Ради №254-УІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» місто Донецьк є тимчасово окупованою територією, документи, що видані на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10 2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є : медичне свідоцтво про народження (форма N ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545 ( гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о ( гі 151-06 ), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545 (гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за ТМ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою,встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9.

Надане заявником свідоцтво про народження видане органом, що підпорядкований російській окупаційній владі, на яку як на державу окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права покладено відповідальність порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, що передбачено ст.5 ч.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території У країни» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим ... реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї.

Відповідно до ч.1 ст.17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Оскільки заявниця не має можливості надати для реєстрації народження дитини документи, встановленого законодавством України зразка, з метою захисту законних прав та інтересів народженої дитини, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе встановити факт народження від матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року дитини жіночої статі - ОСОБА_2.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 179, 208, 209, 212, 214, 215, 223, 256-259, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Шевченківський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві про встановлення факту народження дитини- задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року дитини жіночої статі - ОСОБА_2 від матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_4.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десять днів з дня його проголошення. Сторона, яка не була присутня при проголошенні рішення може його оскаржити протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.Г.Притула