ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7390/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши позовну заяву підписану ОСОБА_2, в якій позивачем вказано ОСОБА_3 до Товариство з обмеженою відповідальністю "Градострой", щодо визнання права власності на майнові права в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

В 2016 році до Дарницького районного суду м. Києва було подано вказаний позов: про визнання права власності на майнові права щодо об"єкту нерухомості -? частину нежитлового приміщення 363,20 м.кв в буд.9-Б по вул. Здолбунівський в Дарницькому районі м. Києва, вартістю 635600 грн.

Судом було встановлено, що заява подана з недотриманням зокрема вимог ст.119 ЦПК України, а саме: не надано документу на підтвердження повноважень ОСОБА_2, який передбачений ст.42 ЦПК України; ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна; відсутнє обгрунтування та зазначення доказів щодо наявності (відсутності) постанови нотаріуса про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії - щодо видачі відповідного свідоцтва в порядку спадкування; не вказано поштового індексу щодо адреси позивача; відсутнє обгрунтування щодо відсутності інших спадкоємців.

Враховуючи викладене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для виконання зазначених вимог.

На виконання вказаних вимог до суду надано заяву "Про усунення недоліків" від 18 жовтня 2016 року, при цьому, всупереч вимогам ст.119 ЦПК України, в цій заяві, яка містила обгрунтування щодо наявості інших спадкоємців за Законом - дітей спадкодавця, відсутнє зазначення доказів щодо конкретних дат подання цими спадкоємцями заяв про відмову від прийняття спадщини, як і інших конкретних реквізитів таких заяв, за якими останні належить ідентифікувати, а отже вказані докази конкретно не зазначені.

Крім того, в додатковому обгрунтуванні вказаного позову міститься посилання на наявність батьків спадкодавця, які за огульним твердженням заявника проживали окремо від спадкодавця, при цьому, заявником не зазначено як обгрунтування та доказів щодо конкретного місця проживання спадкодавця, так і не зазначено доказів щодо окремого проживання вказаних батьків.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.121 ЦПК України, враховуючи також, що сторона позивача добросовісно намагалася усунути недоліки позову, вважаю, що заявнику належить знову надати строк для виконання зазначених вимог, а позовну заяву залишити без руху.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без руху позовну заяву з наданням заявнику строку для виправлення недоліків - 5 днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

Якщо у встановлений термін зазначені вимоги не будуть виконані заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ