Справа № 289/1283/16-ц
Номер провадження 2-о/289/106/16
Рядок статистичного звіту: 9
УХВАЛА

09.09.2016 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.

при секретарі - Шуба В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радомишлі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті фізичної особи,при заінтересованій особі Радомишльському районному відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, -

В С Т А Н О В И В :

Заявниця,посилаючись на те,що її чоловік трагічно загинув на території Донецької області,тимчасово окупованій незаконними військовими формуваннями у віці 29 років, а оригінал медичної довідки (свідоцтва)про смерть втрачений,на даний час їй необхідно оформити документи на спадщину,отримати соціальну допомогу,однак відсутність оригіналу документа про смерть чоловіка перешкоджає цьому, а тому просила суд встановити факт його смерті.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1В.з»явилася,про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином,заяв та клопотань до суду не надіслала.

Представник Радомишльського районного відділу ДРАЦС в судове засідання не з»явився, надіслав письмову заяву,повідомив, що факт смерті в органі РАЦС не зареєстрований та просив справу розглянути без нього, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Вислухавши пояснення заявниці,дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності,суд приходить до висновку,що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено,що ОСОБА_1 народилася 07 жовтня 1986 року в с. Осикове Старобешівського району Донецької області.

25 вересня 2004 року Осиківською с/радою Старобешівського району Донецької області був зареєстрований шлюб між заявницею та ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1

Від даного шлюбу у сім»ї народилося троє спільних дітей,а саме: син - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, донька- Бучинська ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3, син - ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3

Чоловік заявниці ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4 трагічно загинув 10 лютого 2015 року на території Донецької області,тимчасово окупованій незаконними військовими формуваннями у віці 29 років,що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-НО №827871,що видане повторно відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Донецькій області від 03.11.2015 року,в якому місцем смерті зазначені і м.Єнакієве і м.Вуглегірськ Донецької обл.( а.с.11).

Однак в зв»язку з вимушеним переміщенням заявниці на континентальну частину України згадані вище документи були втрачені,а в базі даних на континентальній території України відсутній актовий запис про смерть чоловіка заявниці.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими терито-ріями»,а територія м. Єнакієве та м. Вуглегірськ Донецької області, де загинув чоловік заявниці на даний час є тимчасово окупованою територією.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів від 7 листопада 2014 р. № 1085, із змінами та доповненнями, м. Єнакієве, м. Вуглегірськ віднесено до населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження через окупацію території незаконними збройними формуваннями, тому всі документи, видані органами так званої «Донецької народної республіки» є недійсними та не створюють юридичних наслідків.

У звязку із неможливістю виконання повноважень відділами державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської областей в районі проведення антитерористичної операції, їх повноваження здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за межами цих територій. Кожен громадянин України, який переселився з району проведення антитерористичної операції, має право звернутися до будь-якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану на його вибір для вирішення питань, що входять до їх компетенції.

При цьому, бланки суворої звітності, в тому числі документи про державну реєстрацію актів цивільного стану, які були видані на цих територіях після 01.12.2014 року не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України.

Таким чином, отримавши на території так званої «Донецької народної республіки» документ про смерть мого чоловіка, ОСОБА_2 - даний документ (свідоцтво про смерть), не створює для заявниці юридичних наслідків на території України, а саме: вона не може здійснити державну реєстрацію його смерті та отримати свідоцтво про смерть встановленого в Україні зразка.

В той же час, Європейський суд з прав людини у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v.Turkey, 18.12.1996 §45) обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, але у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнарод-ної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобовязання ігнору-вати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96).

Відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», встановлює обовязковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно cm. 17 цього Закону, суди застосову-ють при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основопо-ложних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до cm. 257-1 ч. 1, ч. 4, ч. 5 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи".

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєст-рацію актів цивільного стану», смерть підлягає державній реєстрації.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про реєстрацію актів цивільного стану» (зі змінами від 12.02.2015 року), державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Як вбачається з Довідки Управління праці та соціального захисту населення в Радомишльському районі Житомирської області ОСОБА_1 взята на облік як переміщена з тимчасово окупованої території України і зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5(а.с.7).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

У відповідності до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Таким чином, у відповідності з п. 8) ч. 1 ст. 256 ЦПК України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Встановлення факту смерті чоловіка заявниці - ОСОБА_2, необхідно для отримання державної допомоги по втраті годувальника, так як на її утриманні залишилося троє малолітніх дітей.

Згідно ст.256 п.8 суд розглядає справи про встановлення факту смерті фізичної особи в певний час у разі неможливості реєс-трації органом РАЦС факту смерті.

Приймаючи до уваги викладене вище,суд приходить до висновку про доведеність заявлених вимог,а тому задовольняє їх.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,79,88,208,

209,212-215, 234, 235, 256,259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Встановити факт того, що ОСОБА_2, який народився 02 травня 1985 року дійсно помер 10 лютого 2015 року у віці 29 років в м.Єнакієве Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький