Справа № 456/1929/14 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/783/5104/16 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Копняк С. М., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3, на рішення Стрийського міськрайонного Львівської області від 15 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа - Стрийська центральна районна лікарня, про визнання недійсним заповіту, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано поважними причини пропущення позовної давності ОСОБА_4, ОСОБА_5 на звернення до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа Стрийська центральна районна лікарня про визнання недійсним заповіту. Визнано недійсним заповіт ОСОБА_7, посвідчений в Стрийській центральній районній лікарні 25.04.2007 року в користь ОСОБА_2. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 понесені судові витрати: витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн., сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн., а всього 4243 грн. 60 коп.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3

Вважає його незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням обставин, які мають значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що висновки експертів № 149 від 27.11.2014 року та № 119 від 16.03.2016 року судово-психіатричних експертиз, якими керувався суд першої інстанції, обґрунтовуючи оскаржуване рішення, суперечать матеріалам справи, зокрема висновку № 808 проведеної судово-почеркознавчої експертизи, згідно якого підпис від імені ОСОБА_7, розташований під рукописним текстом в оспорюваному заповіті після записів «даний заповіт мною прочитаний і з моїх слів записаний вірно в чому і розписуюсь» в заповіті від імені ОСОБА_7 від 25.04.2007 року виконаний ОСОБА_7 Крім того, зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов»язковим і оцінюється судом за правилами встановленим ст. 212 ЦПК України, згідно якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, чого судом першої інстанції при вирішенні даної справи зроблено не було.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст. 1252 ЦК України заповіт особи, яка перебуває на лікуванні у лікарні, госпіталі, іншому стаціонарному закладі охорони здоров'я, а також особи, яка проживає в будинку для осіб похилого віку та інвалідів, може бути посвідчений головним лікарем, його заступником з медичної частини або черговим лікарем цієї лікарні, госпіталю, іншого стаціонарного закладу охорони здоров'я, а також начальником госпіталю, директором або головним лікарем будинку для осіб похилого віку та інвалідів.

Порядок посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 419.

Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є рідними дітьми спадкодавця та спадкоємцями першої черги по закону ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

25.04.2007 року о 18 год. 40 хв. в Стрийській центральній районній лікарні ОСОБА_7 склав заповіт, за яким усе майно, належне йому на праві власності, заповів рідному братові ОСОБА_2

Заповіт складено за участю чергового лікаря ОСОБА_8, лікуючого лікаря ОСОБА_9, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 та написаний черговою медичною сестрою приймального відділення ОСОБА_12

Згідно висновку комісійної судово-медичної та судово-психіатричної експертизи № 149, яка проводилась з 27.10.2014 року по 27.11.2014 року хворий ОСОБА_7 був госпіталізований в реанімаційне відділення 25.04.2007р. у «вкрай важкому, загальмованому», колаптоїдному стані з дуже низьким кров'яним тиском (50/40 мм рт.ст.) Незважаючи на призначене і проводиме лікування стан хворого не покращився і 26.04.2007р. хворий помер. Враховуючи записи лікарів Стрийської ЦРЛ про вкрай важкий, коматозний стан хворого на період складання заповіту 25.04.2007р., комісія прийшла до висновку, що тяжко хворий ОСОБА_7 фізично не міг читати та підписувати заповіт, оскільки в момент посвідчення заповіту ОСОБА_7 виявляв ознаки тяжкого психічного розладу - стану оглушення свідомості (сомноленція), клінічними органами якої є сонливість, обмеженість мовного контакту, загальмованість, в'ялість, адинамічність. Розлад свідомості у хворого спричинений важким соматичним станом, кровотечею, низькими параметрами артеріального тиску. За своїм психічним станом у цей період ОСОБА_7 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №119, проведеної 16.03.2016 року, ОСОБА_7 на момент складання оспорюваного заповіту виявляв порушення свідомості за типом оглушення, соматогенного ґенезу, і за своїм станом, з врахуванням висновку №808 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №2-69/11 від 05.06.2013 року, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Як вбачається з правового висновку Верховного суду України, зробленого 29.02.2012 при розгляді справи №6-9цс12, висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.1997 року № 8 « Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5,районний суд крім висновків комісійної судово-медичної та судово-психіатричної експертиз врахував діагноз стаціонарного хворого ОСОБА_7, записи медичної карти № 3141 щодо фізичного стану ОСОБА_7 на день складання заповіту, а також те, що ОСОБА_7 помер зранку на наступний день після складання заповіту, та оцінюючи всі докази в сукупності прийшов до вірного висновку, що на момент посвідчення заповіту спадкодавець ОСОБА_7 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а відтак у момент вчинення правочину його волевиявлення не було вільним.

Крім того, суд вірно виходив з того, що строк позовної давності позивачами пропущено з поважних причин, оскільки такі після смерті батька 08.12.2008 року звернулись з позовом до ОСОБА_2, Стрийської центральної районної лікарні в справі № 2-69/11 про визнання заповіту недійсним з інших підстав, і лише після завершення розгляду даної справи ( 29.01.2014р.) звернулися з даним позовом.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Копняк С. М.

Савуляк Р. В.