У х в а л а

іменем україни

10 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Ситнік О.М.,Ступак О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства «Міськводоканал» Токмацької міської ради до ОСОБА_4 про стягнення збитків, за касаційною скаргоюКомунального підприємства «Міськводоканал» Токмацької міської ради на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 19 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року Комунальне підприємство «Міськводоканал» Токмацької міської ради (далі - КП «Міськводоканал») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 із позовом про стягнення збитків в сумі 30 544,89 грн та судового збору в сумі 1378 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не уклав з підприємством договір про надання послуг з постачання холодної води і водопостачання.

Згідно п. 2.6. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству від 1 липня 1994 року № 65 (що діяли на час видачі дозволу № 1336 від 21.05.2007 року на будівництво індивідуального водопроводу за адресою: АДРЕСА_1, який був виданий попередньому власнику домоволодіння - ОСОБА_5) узгоджений з водоканалом проект на спорудження вводу дійсний протягом трьох років від дня узгодження. Якщо проект по завершенні цього терміну не буде здійснений, то він знову підлягає узгодженню з водоканалом. Строк дії наданого раніше дозволу сплив 22 травня 2010 року.

При проведені 13 січня 2014 року працівниками підприємства обстеження індивідуального водопроводу, за заявою відповідача за адресою: АДРЕСА_1, було встановлено, що водопостачання домоволодіння відсутнє, індивідуальний водопровід знаходиться у непридатному для експлуатації стані, колодязь на місці приєднання до централізованої мережі водопостачання відсутній, а також відсутній засіб обліку води, про що був складений акт № 1.

Вказане свідчить про невиконання технічних умов, виданих попередньому власнику домоволодіння ОСОБА_5 у зв'язку з чим індивідуальний водопровід не був введений в експлуатацію належним чином і не поставлений на облік.

Згідно п.п. 4.1., 4.4. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008 року №190 для приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення замовнику таких послуг надаються технічні умови, а виконання технічних умов є обов'язковим.

7 серпня 2014 року, при обстежені індивідуального водопроводу за адресою відповідача виявлено факт самовільного приєднання індивідуального водопроводу до централізованої водопровідної мережі, про що був складений відповідний акт. Самовільне приєднання до централізованої водопровідної мережі є безобліковим водокористуванням згідно п. 3.2. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008 року №190, яким передбачено, що водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними. Дозвіл відповідачу на приєднання індивідуального водопроводу до системами централізованого водопостачання не надавався.

Пунктом 3.3 вищезазначених Правил передбачено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу, пунктом 3.4 передбачено, що розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Таким чином, період безоблікового водокористування тривав з 7 липня 2014 року по 7 серпня 2014 року, тобто один місяць, що згідно затвердженого розрахунку при перерізі труби 32 мм відповідає витоку води в об'ємі 4 167,107 м3 (138,904 м3 (виток води за одну добу) х 30 діб = 4 167,107 м3).

Вартість витрат води при безобліковому водокористуванні за період з 7 липня 2014 року по 7 серпня 2014 року, згідно затвердженого тарифу склав 30 544, 89 грн (138,904 м3 х 30 діб х 7,33 грн (діючий тариф) = 30 544,89 грн.

Просило задовольнити позов.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 19 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КП «Міськводоканал» 488,81 грн.

В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі КП «Міськводоканал» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача заборгованості за користування послугами водопостачання в сумі 488,81 грн за період з 17 травня 2013 року по 7 серпня 2014 року, і останній погодився з існуючою заборгованістю.

Разом з тим, відмовляючи у задоволені решти позовних вимог суди виходили із того, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27 червня 2008 року за № 190 оскільки відповідач, як споживач послуг з водопостачання, є фізичною особою, а не суб'єктом господарювання. Отже з цих підстав позовні вимоги про стягнення збитків в розмірі, зазначеному в позовній заяві задоволенню не підлягають.

Крім того, твердження позивача про самовільне підключення відповідачем свого будинку до мережі водопостачання, спростовується рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 5 жовтня 2015 року та рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до КП «Міськводоканал» Токмацької міської ради про зобов'язання відновити водопостачання, якими встановлено відсутність самовільного підключення до мережі водопостачання ОСОБА_4 і зобов'язано КП «Міськводоканал» відновити водопостачання домоволодіння АДРЕСА_1.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Міськводоканал» Токмацької міської ради відхилити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 19 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.В. Маляренко

О.М.Ситнік

О.В.Ступак