Справа № 640/7403/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив позовні вимог задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі ОСОБА_2 та ПрАТ СК «ВУСО» в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку, від відповідача ПрАТ СК «ВУСО» надійшли письмові заперечення проти позову. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, представник позивача не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідачів до ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
26.09.2015 р. 0 11.30 год. відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в районі перехрестя пр. 50-річчя СРСР та вул. Салтівське шосе, перед початком руху не впевнився в безпеці, внаслідок чого сталася зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, чим порушив п.10.1 ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження та заподіяна матеріальна шкода.
Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно поліса №АІ/3692494 від 16.10.2014 р. обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована ПрАТ СК «ВУСО». Згідно з умовами даного полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_1 (а.с.28).
Таким чином, 26.09.2015 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль, що належить позивачеві.
Зобов'язання у страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виникає у строки та в обсязі передбачені умовами Полісу та вимогами Закону, згідно з яким вимагається ще й дотримання певного порядку отримання страхового відшкодування.
Вказані умови випливають з п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно п.36.1. ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст.9 цього закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночною діяльності.
Частина друга статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачає випадки обов'язкового проведення оцінки майна, серед інших і визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Страховик у всіх випадках здійснює страхове відшкодування за Полісами загальнообов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за розрахунком здійсненим на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності.
За письмовою заявою позивача ОСОБА_1, поданою до ПрАТ «СК «ВУСО» 16.10.2015 р., страховиком було вжито комплекс заходів, спрямованих на врегулювання страхового випадку, оцінки розміру заподіяного збитку та визначення розміру страхового відшкодування.
Так, 19.10.2015 р. пошкоджений автомобіль було оглянуто, визначено обсяг отриманих пошкоджень, що були отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 26.09.2015 р. та обсяг пошкоджень, що не перебувають у причинно-наслідковому звязку з настанням ДТП, а також замовлено проведення експертного дослідження з метою визначення вартості проведення відновлювального ремонту з урахуванням зносу у порядку передбаченому чинним законодавством (а.с.30).
Згідно висновків розрахунку вартості відновлювального ремонту №237 від 26.10.2015 р., проведеного суб'єктом оціночної діяльності, була встановлена вартість відновлювального ремонту пошкоджень отриманих транспортним засобом внаслідок ДТП від 26.09.2015 р. з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу, яка становить суму в розмірі 2691,84 грн. (а.с.31-35).
Позивач вважає, що відшкодуванню підлягає вартість ремонту належного йому автомобіля НОМЕР_3, яка склала 5748 грн. Оскільки фактичний розмір завданої відповідачем шкоди перевищує розмір виплаченого страхового відшкодування, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно грошові кошті в сумі 3505 грн.
Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Розмір шкоди, завданої в наслідок пошкодження автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді, встановлюється шляхом проведення автотоварознавчої експертизи.
В судовому засіданні представнику позивача судом розяснювались вимоги ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України та пропонувалось заявити клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи для визначення розміру шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Проте, представник позивача відмовився від проведення експертизи та вважав можливим розглянути справу на підставі вже наявних доказів.
В обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5748 грн. позивач надав акт виконаних робіт від 10.12.2015 р., калькуляція від 27.11.2015 р., товарний чек №10/12-15 від 10.12.2015 р. (а.с.10-12).
Відповідач ПрАТ СК «ВУСО» не погоджуються з розміром шкоди, визначеної позивачем, подав письмові заперечення проти позову та висновок розрахунку вартості відновлювального ремонту №237 від 26.10.2015 р., проведеного суб'єктом оціночної діяльності, яким встановлена вартість відновлювального ремонту пошкоджень отриманих транспортним засобом внаслідок ДТП від 26.09.2015 р. з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу, яка становить 2691,84 грн. (а.с.31-35). Наполягає, що матеріальна шкода відшкодована позивачу в повному обсязі.
Наданий ПрАТ СК «ВУСО» висновок розрахунку вартості відновлювального ремонту №237 від 26.10.2015 р., проведений суб'єктом оціночної діяльності, позивачем не спростований.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем та його представником не доведено належними та допустимими доказами той факт, що завдана позивачу джерелом підвищеної небезпеки матеріальна шкода становить 5748 грн. та сплачена не в повному обсязі, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди.
Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.
Шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого, що встановлено ст.23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 26.09.2015 р., не було заподіяно шкоди життю та здоровю потерпілого, відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, підлягає стягненню тільки з відповідача ОСОБА_2, в задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів на відшкодування моральної шкоди з відповідача ПрАТ СК «ВУСО» слід відмовити.
При визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з того, що позов випливає з дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини водія ОСОБА_2, в наслідок якої позивачу була завдана шкода. Враховує заподіяні позивачу моральні страждання та переживання в звязку з пошкодженням майна, відсутності можливості певний час користуватись автомобілем, витрачанням свого часу на відновлення майна, внаслідок чого було порушено звичайний ритм його життя. Тому з огляду на викладене, враховуючи що матеріальна шкода позивачу відшкодована, суд вважає достатнім для стягнення відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн.
У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов задоволений частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору, який сплачується при подачі позову відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди одну тисячу грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ