Справа № 472/1464/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2016 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Матевосян К.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відповідача Ставківська сільська рада Веселинівського району Миколаївської області, третя особа - Відділ Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Штукар Веселинівського району Миколаївської області померла його мати ОСОБА_4 про що в Книзі реєстрації актів про смерть 01 липня 1997 року Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис за № 24.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої, увійшли, зокрема, грошові внески в Штукарському відділенні Веселинівського відділення ощадного банку та право на земельну частку (пай) в землях, переданих у колективну власність КСП «Надія».

За життя ОСОБА_4 заповіт не склала, а тому як син спадкодавця відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР в першу чергу право на спадкування за законом та у порядку, передбаченому ст. 549 ЦК Української РСР прийняв спадщину, про що подав відповідну заяву до Веселинівської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу № 81/99.

16 червня 1999 року при зверненні до Веселинівської державної нотаріальної контори отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 552, на грошовий внесок у Штукарському філіалі Веселинівського відділення ощадбанку, а також посвідчено, що є спадкоємцем майна ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на все майно.

При зверненні у 2015 році до Веселинівської державної нотаріальної контори з питанням про видачу свідоцтва про права на спадщину за законом на успадковану земельну ділянку було відмовлено у зв'язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 був виданий на ім'я ОСОБА_4 через 4 роки після її смерті, що суперечить положенням ст. 25 ЦК України, а тому не може бути прийнятий для вчинення нотаріальної дії як такий, що суперечить чинному законодавству.

Бажаючи оформити своє право власності на спадкове майно, позивач звернувся з відповідним позовом до суду та просить задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позов підтримав в тому ж обсязі і з тих же підстав вказаних в позові.

Представник відповідача Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області Аббасов К.А. в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області Ламанець О.В. в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Штукар Веселинівського району Миколаївської області померла мати позивача - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим 01 липня 1997 р. /а.с. - 7/.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої, увійшли, зокрема, грошові внески в Штукарському відділенні Веселинівського відділення Ощадного банку та право на земельну частку (пай) в землях, переданих у колективну власність КСП «Надія», яка за життя мала право на вказану земельну частку (пай) відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» і набула право на земельну частку (пай).

За життя ОСОБА_4 заповіт не склала та відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР в першу чергу право на спадкування за законом та у порядку, передбаченому ст. 549 ЦК Української РСР прийняв спадщину син померлої - ОСОБА_2, про що подав відповідну заяву до Веселинівської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу № 81/99.

16 червня 1999 року при зверненні до Веселинівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 552, на грошовий внесок у Штукарському філіалі Веселинівського відділення Ощадбанку, а також посвідчено, що він є спадкоємцем майна ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на все майно. /а.с.-9/.

При зверненні у 2015 році до Веселинівської державної нотаріальної контори з питанням про видачу свідоцтва про права на спадщину за законом на успадковану земельну ділянку було відмовлено у зв'язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 був виданий на ім'я ОСОБА_4 через 4 роки після її смерті, що суперечить положенням ст. 25 ЦК України, а тому не може бути прийнятий для вчинення нотаріальної дії як такий, що суперечить чинному законодавству. /а.с.-11/.

Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на успадковане майно.

Як встановлено ОСОБА_4 за життя була членом колгоспу «Червоний прапор» с. Штукар Веселинівського району Миколаївської області, в подальшому реорганізованого в колективне сільськогосподарське підприємство «Надія», (надалі - КСП «Надія»), з якого вийшла на пенсію, не припиняючи свого членства в КСП.

11 грудня 1995 року КСП «Надія» було видано державний акт на право колективної власності на землю, ОСОБА_4, була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року № 96/71-15 /а.с.-12/.

ОСОБА_4, як член колективного сільськогосподарського підприємства «Надія» Веселинівського району Миколаївської області, за життя набула право на земельну частку (пай) в землях, переданих у колективну власність КСП «Надія», відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720.

Також встановлено, що за життя ОСОБА_4 правом на отримання земельної частки (пай) не скористалася і вже після її смерті в 2000 році Миколаївським філіалом Інституту землеустрою було розроблено Технічну документацію зі складання державних актів на право приватної власності на землю, та 01 березня 2001 року головою Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області позивачу, як спадкоємцю ОСОБА_4, було видано Державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 219, згідно з яким ОСОБА_4 на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Ставківської сільської ради від 24 листопада 2000 року № 16 передається у приватну власність земельна ділянка площею 6, 17 гектарів в межах згідно з планом, розташована на території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.-10/.

Законодавством України, чинним на день відкриття спадщини, передбачалося, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 560 ЦК УРСР) та що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР).

Виходячи з цих правових норм, успадковане позивачем право на земельну частку (пай) належало йому з моменту відкриття спадщини, але одержання свідоцтва про право на спадщину було його правом, а не обов'язком.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в інформаційному листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», «Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув право власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності в установленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно».

Оскільки Державний акт про право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 був виданий та зареєстрований після смерті ОСОБА_4, це суперечило вище зазначеним нормам закону, а отже за життя остання не набула право власності на вказану земельну ділянку, а державний акт є недійсним.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію», ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 08.08. 1995 року право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 16.04. 2004 року №7 «Про Практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних спорів» визначено, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта про право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК України.

Оскільки вищезазначені обставини перешкоджають позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, а визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2, виданий 01 березня 2001 року Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №219 на ім'я ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Штукар Веселинівського району Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у порядку спадкування право на земельну частку (пай) розміром 6,31 га в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Надія» Веселинівського району Миколаївської області, успадковане ним після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Штукар Веселинівського району Миколаївської області.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області П. О. Чаричанський