У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2016 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії посадових осіб Ужгородського РВ ДВС та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду зі скаргою на дії державного виконавця, за якою просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, мотивуючи тим, що державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції 22.08.2016 року незаконно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 712/13710/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість в сумі 181 889,00 грн. та 1 818,19 грн. судового збору.

Скаржник, вважає, що виконавчий лист був предявлений з пропуском строку його предявлення до виконання, а тому державним виконавцем неправомірно винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, у судове засідання після оголошення перерви не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали суду пояснення за якими скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду був повідомлений належним чином.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та додатково надані у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні скарги з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2012 року по цивільній справі № 712/13710/12 було видано виконавчий лист.

05.12.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та надано боржнику строк до 12.12.2013 року на виконання рішення суду самостійно.

30.06.2016 року державним виконавцем було винесено постанову закінчення виконавчого провадження, у звязку з тим, що згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано садовий будинок, що знаходиться за адресою: Ужгородський район, с/р Оноківська, будинок б/н, «ОСОБА_3 гора».

Та відповідно вказано, що виконавчий лист підлягає направленню до Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області для виконання за належністю.

Згідно ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.08.2016 року, вбачається, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Частиною 7 цієї ж статті передбачено, що виконавче провадження може бути передано від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

За приписами ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено строк пред'явлення виконавчого документу до виконання протягом року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються в тому числі й предявленням виконавчого документа до виконання.

П. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2. та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, після постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2016 року, строк його предявлення перервався, а тому строк предявлення виконавчого документу до виконання є поновленим. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Стягувач звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження 17.08.2016 року, протягом строку встановленого у виконавчому листі.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, яка була викладена у постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-711цс15 за змістом положень частин першої, другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)») виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути предявлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку предявлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

За пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо предявлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

У справі, яка переглядається, виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду після набрання чинності Законом України № 2677-VІ (9 березня 2011 року), був предявлений до виконання поза межами строків, установлених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», питання про поновлення пропущеного строку в установленому статтею 371 ЦПК України порядку не вирішувалося, і відповідно зазначена обставина, виходячи з положень статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», була підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що орган виконання судових рішень діяв у відповідності до приписів ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на дату прийняття відповідного рішення», заява стягувача разом з виконавчим документом була подана до органу виконання судових рішень 04.12.2016 року, тобто в межах строку предявлення виконавчого документу до виконання, тому орган виконання судових рішень був зобовязаний трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження, зазначена вимога була ним виконана постанову винесено 05.12.2013 року.

При винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 51986661 від 22.08.2016 року, держаний виконавець діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити, що скаржником був порушений строк звернення до суду з відповідною скаргою, встановлений ч. 1 ст. 385 ЦПК України, клопотання про поновлення цього строку заявлене не було, що також є підставою для відмовлення у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,14, 60, 61, 84, 88, 210, 386-388 ЦПК України, ст. ст. 19, 22, 23, 24, 25 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії посадових осіб Ужгородського РВ ДВС та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Н.В. Дергачова