Справа № 370/1939/15-ц Головуючий у І інстанції Косенко А. В.
Провадження № 22-ц/780/3322/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 07.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

07 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Олійника В.І.,

суддів: Волохова Л.А., Коцюрби О.П.

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 березня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Публічне Акціонерне Товариство «Приват Банк» звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач порушує умови кредитного договору №DN81AR03110106 від 26 вересня 2007 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_2, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 71517 грн. 25 коп. з терміном повернення кредиту 25 вересня 2014 року.

Внаслідок невиконання умов вказаного договору у відповідача перед позивачем станом на 01 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 281 031 грн. 75 коп., яка складається з наступного: 47 497 грн. 18 коп. - заборгованості за кредитом; 58586 грн. 33 коп. - заборгованості по процентах за користування кредитом; 12515 грн. 65 коп. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 162432 грн. 59 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Від цієї суми заборгованості позивачем була віднята сума в розмірі 124 020 грн. 30 коп., яка була присуджена до стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2013 року (різниця становить 157011 грн. 45 коп.)

Так як в порушення ст.ст.526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідач зобовязань не виконав, то позивач просив стягнути з ОСОБА_2 157 011 грн. 45 коп. заборгованості за кредитним договором №DN81AR03110106. Також просив стягнути судові витрати у розмірі 1 570 грн. 11 коп. зі сплати судового збору.

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 29 березня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування заочного рішення та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.09.2007 року між ПриватБанком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DN81AR03110106, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 71517 грн. 25 коп. з терміном повернення кредиту 25.09.2014 року, а відповідач зобов'язувався погасити кредит, сплатити за його користування проценти, комісію та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

Згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2013 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було присуджено до стягнення заборгованість за кредитним договором №DN81AR03110106 від 26.09.2007 року у розмірі 124020 грн. 30 коп. та стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1240 грн. 20 коп. судового збору.

Проте, як зазначав позивач, відповідач і надалі у порушення ст.ст.526, 527, 530, 1054 ЦК України зобовязань за договором не виконує, що стало підставою для звернення до суду.

Так, внаслідок невиконання умов вказаного договору у відповідача перед позивачем станом на 01.07.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 281031 грн. 75 коп., яка складається з наступного: 47497 грн. 18 коп. заборгованості за кредитом; 58586 грн. 33 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом; 12515 грн. 65 коп. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 162432 грн. 59 коп. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Від цієї суми заборгованості позивачем була віднята сума в розмірі 124020 грн. 30 коп., яка, як зазначив позивач була присуджена до стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2013 року, а відтак різниця становить 157011 грн. 45 коп.

Згідно правової позиці, яка викладена в п.17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зі змінами від 07.02.2014 року зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Зважаючи на наведе як зазначив суд першої інстанції, позивач вірно використав своє право на звернення до суду щодо захисту своїх прав за невиконаними договірними зобовязаннями.

Зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК). Підстави припинення зобовязань зазначені в ст.ст.599, 600, 601, 604609 ЦК та не передбачають можливості припинення зобовязання у звязку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК). Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Відповідно до вимог ст.ст.213, 214 ЦПК як вірно вважав суд в даному випадку слід зясувати, чи фактично погашена боржником заборгованість за кредитним договором, час її погашення, період, за який нараховані проценти, неустойка, їх розрахунок і розмір.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так позивачем, не надано жодних доказів того, чи виконане вище згадане рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №DN81AR03110106 від 26.09.2007 року у розмірі 124020 грн. 30 коп., тобто чи фактично погашена боржником заборгованість, чи вказана заборгованість залишилась невідшкодованою.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач, виходячи із правової позиці, яка викладена в п.17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» і має право на звернення до суду щодо захисту своїх прав за невиконаними договірними зобовязаннями, незважаючи на наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, проте відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, він не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Волохов Л.А.

ОСОБА_3