У х в а л а

іменем україни

28 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - кредитна спілка «Галіція-Кредит», про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 1 березня 2011 року між ним та кредитною спілкою «Галіція-Кредит» укладено договір про відступлення права вимоги № 3 до ОСОБА_2 на суму 3 103 грн 70 коп., а 21 жовтня 2013 року - додаткову угоду до нього, за якою передано право вимоги по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 105 % річних. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не належним чином виконує зобов'язання за кредитним договором, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив задовольнити позов.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2015 року закрито провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом у розмірі 6 251 грн на підставі договору про відступлення права вимоги від 1 березня 2011 року, з яких: 1 931 грн - заборгованість по кредиту, 772 грн - по процентах за договором уступки, 2 027 грн - по процентах за період із травня 2011 року по травень 2012 року, 1 521 грн - борг по процентах за період із травня 2012 року по 1 лютого 2013 року.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 14 липня 2009 року між кредитною спілкою «Галіція-Кредит» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 514-09 кЛВ, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 3 000 грн зі сплатою 0,2877 % від суми залишку кредиту за кожен день.

1 березня 2011 року між ОСОБА_1 та кредитною спілкою «Галіція-Кредит» укладено договір про відступлення права вимоги № 3, згідно якого первісний кредитор передав належне йому право вимоги за кредитним договором від 14 липня 2009 року № 514-09 кЛВ, укладеним між останнім та ОСОБА_2

21 жовтня 2013 року між кредитною спілкою «Галіція-Кредит» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до договору про відступлення права вимоги, згідно якої первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги, що належить первісному кредитору за договором від 14 липня 2009 року № 514-09 кЛВ, укладеним між останнім та ОСОБА_2, в частині вимог щодо плати за користування кредитом, яка становить 105 % за весь період прострочення оплати відповідно до кредитного договору від 14 липня 2009 року № 514-09 кЛВ.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - кредитна спілка «Галіція-Кредит», про повернення грошових коштів у розмірі 6 251 грн за договором від 1 березня 2011 року про відступлення права вимоги відмовлено.

Як зазначено в цьому рішенні, підставою для відмови в позові є те, що виконання зобов'язань по укладеному з кредитною спілкою «Галіція-Кредит» кредитному договору ОСОБА_2 виконала в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на те, що останнім строком повернення кредиту його сторонами було визначено 20 липня 2010 року, а договір про відступлення права вимоги укладався 1 березня 2011 року і, виходячи із його змісту, новому кредитору передавались усі належні первісному кредитору вимоги за кредитним договором, а згідно позовної заяви, за наслідками якої Франківським районним судом м. Львова було ухвалено рішення від 21 жовтня 2013 року, ОСОБА_1 просив стягнути на його користь всю заборгованість за кредитним договором, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку із недоведеністю наявності у відповідача заборгованості за цим договором.

За таких обставин, укладення між ОСОБА_1 та кредитною спілкою «Галіція-Кредит» 21 жовтня 2013 року додаткової угоди до договору про відступлення права вимоги не може свідчити про існування у відповідача перед первісним кредитором будь-яких невиконаних зобов'язань, у тому числі по сплаті процентів за користування наданими у кредит коштами.

Як зазначено, договором про відступлення права вимоги від 1 березня 2011 року до позивача перейшло право вимоги і по сплаті процентів.

Виконання боржником зобов'язань у цій частині було предметом перевірки при розгляді попередньої справи і судом установлено виконання такого обов'язку у повному обсязі.

При відсутності у ОСОБА_3 права вимоги за основним грошовим зобов'язанням у зв'язку із його виконанням, суди правильно виходили із безпідставності його вимог про стягнення з відповідача трьох процентів річних та встановленого індексу інфляції згідно ст. 625 ЦК України.

Крім цього, суди дійшли обґрунтованого висновку, що за відсутності письмового повідомлення ОСОБА_2 про заміну кредитора у зобов'язанні ризик настання несприятливих для ОСОБА_3 наслідків несе останній, як це передбачено ст. 516 ЦК України.

Доказів письмового повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов'язанні позивачем не подано і такі у справі відсутні.

Доводи касаційної скарги не спростовують викладеного і зроблених оскаржуваних рішеннях висновків та встановлених на підставі поданих доказів обставин.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 листопада

2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:С.О. Карпенко Г.І. Мостова