05.09.2016 Провадження №6/389/27/16
ЄУН №389/4577/12-ц
У Х В А Л А

Іменем України

05 вересня 2016 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Берднікової Г.В.,

при секретарі Солонько К.О.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знам'янка Кіровоградської області подання заступника начальника Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання зобовязань за рішенням суду про стягнення боргу.

Вказав, що на виконанні у Знамянському міськрайонному ВДВС знаходиться виконавче провадження №50977148 з примусового виконання судового наказу №2-н/1107/181/12, виданого 28 вересня 2012 року Знамянським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 12721 грн. 80 коп. на користь Знамянського ОКВП «Дніпро-Кіровоград», яке відкрите 04 травня 2016 року. Боржник борг не сплачує, рішення суду залишається не виконаним.

10 травня 2016 року державним виконавцем здійснено виїзд за місцем реєстрації ОСОБА_2 АДРЕСА_1, однак остання за вказаною адресою була відсутня. Зі слів сусідів, за місцем реєстрації вона не проживає приблизно з 2014 року, її засоби звязку не відомі. Відповідно до інформації ОДПІ, УПФУ, МРЕО, Держсільгоспінспекції та даних Держреєстрів прав на нерухоме майно, майна та коштів, на які можливо звернути стягнення у боржника не виявлено.

Вивчивши матеріали подання, суд вважає подання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами), яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.11.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з п.п.11.1.1 вказаної Інструкції, подання повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

У відповідності до роз'яснень Верховного Суду України, викладених в узагальнені «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Однак, у подані не зазначено, які дії на вимогу державного виконавця не вчинив боржник ОСОБА_2 та не надано доказів умисного, свідомого ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, що є необхідною умовою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Тобто, факту ухилення боржника від виконання судового рішення, у зв'язку з чим до нього може бути застосовано такий захід впливу, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання боржником своїх зобов'язань, державним виконавцем не зазначено. Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження, так як, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 04 травня 2016 року, в акті ж державного виконавця від 16 травня 2016 року, зі слів сусідів, вказано, що протягом останніх 5-7 місяців боржник за вказаною у виконавчому документі адресою - АДРЕСА_2, не проживає.

Сам факт невиконання боржником у добровільному порядку рішення суду, не може беззаперечно свідчити про його ухилення від виконання покладених судовим рішенням обов'язків і не є безумовною підставою для задоволення подання про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

Застосування визначених ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду громадян України» обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації всіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких, є неприпустимим.

З огляду на зазначене суд вважає, що факти викладені у поданні не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому підстави щодо застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України стосовно ОСОБА_2 відсутні.

До того ж справа не містить даних про те, що державним виконавцем вжито усіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень. Зокрема відсутні докази про те, що останнім виконувалися будь-які дії щодо встановлення дійсного місця проживання боржника з огляду на відомості вказані в акті від 16 травня 2016 року. Не надано відомостей реєструючих органів щодо реєстрації за позивачем права власності на нерухоме майно, також відсутня інформація про місце роботи боржника чи перебування його на обліку в центрі зайнятості.

Крім того, слід відзначити, що і неявка державного виконавця, яка є фактично невиконанням цим субєктом обовязку довести відповідні обставини, позбавляє суд можливості повно та всебічно зясувати сукупність всіх обставин, із якими закон повязує вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст.210, 377-1 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання заступника начальника Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції постановлену без виклику особи, яка її оскаржує, подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г.В. Берднікова