Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/2800/15-ц Головуючий у 1-й інст. Міхненко С. Д.
Категорія 27 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Коломієць О.С., Зарицької Г.В.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 09.08.2006 року в сумі 21675,02 грн.. Зазначало, що 09.08.2006 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір та відповідач отримав кошти в сумі 1300 грн. Позичальник умови кредитного договору тривалий час не виконував і станом на 31.10.2015 року виникла заборгованість в сумі 21675,02грн.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.08.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кошти в сумі 1300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості. Протягом 2006-2015 р.р. кредитний ліміт змінювався, та станом на 19.08.2015 року становив 3100 грн. (а.с.51).

Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.15) визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк.

Умови кредитного договору ОСОБА_2 не виконував і станом на 31.10.2015 року утворилася заборгованість в сумі 21675,02 грн., з яких: 3099,54 грн. заборгованість за кредитом, 14186,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2881,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1008,33 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-6).

Задовольняючи позов, суд застосував строки позовної давності, задовольнивши заяву відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом вірно визначено правовідносини, що виникли між сторонами та наявність заборгованості.

Так, відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України).

Згідно із ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Верховним Судом України викладено правову позицію з питань обчислення строків позовної давності та встановлення різних видів цивільно-правової відповідальності у справі № 6-116цс13, де зазначено, що оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1 ст.264 ЦК України).

Згідно заяви ОСОБА_2, останній погодився, що ця Заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Ознайомлення з вказаними документами ОСОБА_2засвідчив своїм підписом (а.с.7).

У вказаній заяві визначено розмір кредитного ліміту в сумі 1300,00 грн., базову відсоткову ставку за кредитним лімітом 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році.

Порядок нарахування процентів та наслідки невиконання умов договору визначено у п.8.6 розділу І та п.5.5 розділу ІІ Умов.

Термін дії кредитного ліміту пов'язано із терміном дії платіжної картки (а.с.12 зворот).

Крім того, Умовами встановлено, що погашення по Кредиту процентів відбувається щомісячно за попередній місяць, а кредиту - в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Відповідно до заяви на видачу кредитної картки встановлено, що погашення заборгованості по Кредитному ліміту відбувається щомісячними платежами в розмірі 3% від суми заборгованості.

Тобто, термін остаточного виконання зобов'язання по сплаті кредиту визначено останнім днем місяця терміну дії платіжної картки, а строк звернення до суду повинен обчислюватися по кожному простроченому щомісячному платежу.

Банк, з посиланням на інформацію про картку (а.с.48), стверджує, що строк дії картки закінчився 31 серпня 2009 року та зазначає у довідці від 21.03.2016 року, що за даним кредитним договором видані кредитні картки, що мають термін дії до 31.08.2009р., 30.09.2013р., 31.03.2014р., 31.08.2014р., 31.12.2014р., 30.11.2015р..

Виходячи із наведеного, не можна зробити висновок, що Банк надав докази щодо терміну дії саме платіжної картки, яку отримав відповідач.

За змістом заяви від 09.08.2006 року (а.с.7) картковий рахунок відкрито 23.08.2006 року. Строк дії цієї картки не вказано і саму картку сторони не надали.

Поняття платіжної картки викладено в Умовах та Правилах надання банківських послуг - це спеціальний платіжний засіб у вигляді пластикової або іншого виду картки, яка використовується для оплати рахунків, перерахування коштів, а також здійснення інших операція.

Для надання послуг Банк відкриває ОСОБА_3 Картрахунок, видає ОСОБА_3 Картки, їх вид та строк дії зазначений у Заяві та в Пам'ятці ОСОБА_3, підписом якого ОСОБА_3 та Банк укладають Договір про надання банківських послуг.

Пам'ятку клієнта банк не надав.

Згідно п.3.1.3 Правил користування платіжною карткою по закінченні строку дії відповідна Картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання ОСОБА_3 з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява ОСОБА_3 про закриття Картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на Картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку (у передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні умов продовження, передбачених Договором.

Умовами Банку надано право відмовити у її продовженні, заміні або видачі нової Картки, якщо ОСОБА_3 більше одного разу допустив прострочення погашення Мінімального обов'язкового платежу.

Оскільки видача картки та продовження її шляхом видачі нової картки обумовлена наявністю відповідних підстав і є повноваженням Банку, то останній повинен довести строк її дії та факт видачі нової картки з новим строком дії. Таких належних доказів позивач суду не надав.

Крім того, із матеріалів справи не вбачається, коли була здійснена остання операція з використанням платіжної картки, а останній платіж був здійснений 23.11.2012 року, що не свідчить про наявність картки у відповідача, оскільки останній може здійснювати платежі по номеру рахунку, відповідно до Умов Банку.

Виходячи з вимог Правил, у разі продовження дії картки строк погашення кредиту визначається останнім днем місяця, вказаного на платіжній картці, однак з 31.12.2012 року вся сума кредиту рахується як прострочена заборгованість і строк сплати обов'язкового платежу в розмірі 3 % від суми заборгованості не продовжений.

Будь-яких дій з платіжною карткою відповідач з грудня 2012 року не здійснював. Останній платіж проведено 23.11.2012 року (а.с.81-86).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що за розрахунком заборгованості у відповідача станом на грудень 2012 року існувала значна сума заборгованості за кредитом і прострочення сплати обов'язкових платежів відбувалося неодноразово, що виключало можливість продовження Банком дії картки на новий строк згідно вимог Правил.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку про відсутність доказів видачі нової картки, оскільки факт перевипуску картки не свідчить про її видачу.

Згідно розрахунку заборгованості останній непрострочений платіж повинен був сплачений у грудні 2012 року, а тому з цього часу розпочався строк позовної давності по цьому платежу.

Протягом строку дії картки відповідач проводив щомісячно часткове погашення боргу, тобто останній визнавав борг і перебіг позовної давності по платежах переривався.

Останній платіж здійснено відповідачем 23 листопада 2012 року і з 24 листопада 2012 року розпочався строк позовної давності, який закінчився 24.11.2015 року.

Позов подано 02 грудня 2015 року за межами трирічного строку позовної давності.

Доказів про вчинення боржником у період з 24.11.2012 року будь-яких дій, що свідчать про визнання ним свого боргу (сплата будь-якого платежу, надання банку письмової заяви про визнання боргу тощо), як і доказів на підтвердження поважності пропущення строку позовної давності, позивачем не надано, а тому відсутні підстави для переривання перебігу позовної давності в період 24.11.2012 року по 02.12.2015 року та визнання поважними причин її пропущення відповідно до ст.ст.264, 267 ЦК України.

За змістом ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Так як відповідач подав до суду заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 57), то судом правомірно враховані зазначені обставини, а тому рішення суду постановлено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, та підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді