1Справа № 335/2846/16-ц 2-з/335/67/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 8 червня 2016 р. до участі в даній справі залучено ОСОБА_3 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

22 липня 2016 р. до суду надійшла заява ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 продавати, міняти, дарувати або іншим будь-яким способом відчужувати 9/100 частин будинку № 21 по вулиці Кірова літера «Г» у місті Запоріжжі. Заява мотивована тим, що 24 червня 2016 р. ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2015 р. у справі № 331/989/15, яким за ОСОБА_3 визнано право власності на вищезазначену частину будинку з тих підстав, що суд вирішив питання про її права, але вона не була залучена до участі у розгляді справи. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 7 липня 2016 р. за апеляційною скаргою ОСОБА_4 відкрите апеляційне провадження. ОСОБА_3 має намір здійснити продаж зазначеного майна та шукає покупця, що зможе ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження.

У судовому засіданні представник позивача заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення заяви заперечувала, оскільки Запорізька міська рада не є належним відповідачем у справі, а відповідати за позовом має державна податкова інспекція.

Третя особа у судовому засіданні проти задоволення заяви також заперечував, зазначивши, що він не має наміру продавати вказану частину будинку, оскільки це є його місцем проживання.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши надані матеріали, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з розясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 94 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи та заяви про забезпечення позову, між сторонами виник спір з приводу зобовязання Запорізької міської ради подати заяву про визнання спадщини відумерлою на 9/100 частин будинку № 21 по вулиці Кірова, літ. «Г» в м. Запоріжжя після померлої 5 січня 1993 р. ОСОБА_5.

Отже, в даному випадку даним судом не розглядається спір про право власності на вказане майно.

Поряд із цим, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2015 р. у справі № 331/989/15 за ОСОБА_3 визнано право власності на вищезазначені 9/100 частин будинку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 Рішення суду набрало законної сили.

Проте, ОСОБА_4 24 червня 2016 р. подала апеляційну скаргу на вказане рішення. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 7 липня 2016 р. їй було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення, а також відкрито апеляційне провадження.

Як встановлено судом, підставою для апеляційного оскарження вищезазначеного рішення було те, що спір вирішено Жовтневим районним судом м. Запоріжжя без залучення до участі у справі ОСОБА_4, прав та інтересів якої спір стосувався.

Вивчивши обставини даної справи, суд дійшов висновку, що спір між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 з приводу права власності на 9/100 частин вищевказаного будинку неодноразово був предметом розгляду судами. У всіх цих спорах наявні відповідні рішення судів.

Однак, у даному випадку справа, що розглядається, не є такою, що виникла з приводу права ОСОБА_4 на 9/100 частин будинку, оскільки в своєму позові ОСОБА_4 просить зобовязати міську раду подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, та не обґрунтовує свої позовні вимоги наявністю спору із ОСОБА_3 щодо спірного майна.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову не існує, оскільки за зазначених позивачем обставин (оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про визнання за ОСОБА_3 права власності на спірне майно) її законний інтерес підлягає захисту у іншому судовому процесі з приводу права власності на це майно. Також позивач не позбавлена права звернутися до належного суду із відповідною заявою про зупинення виконання (поворот виконання) рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Також суд звертає увагу і на те, що відповідач заперечує свій обовязок подавати заяву про визнання спадщини відумерлою з тих підстав, що Запорізька міська рада не є належним відповідачем у справі. Проте, на даній стадії судового процесу суд не може надати оцінку запереченням відповідача у цій частині, оскільки справа ще перебуває в процесі розгляду та дослідження доказів. Серед іншого, позивач не позбавлений можливості залучити іншого відповідача до участі у даній справі або замінити відповідача на належного, що є його диспозитивним правом в силу вимог статтей 11, 31 ЦПК України. Суд, своєю чергою, розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

Підсумовуючи вищевикладене, підстав для забезпечення позову в даній справі суд не вбачає, з огляду на що доходить висновку про залишення заяви ОСОБА_4 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя в 5-денний строк з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Суддя А.В. Шалагінова