АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8992/2016 Доповідач: Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі

головуючого судді Музичко С.Г.

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки

в с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

В рахунок погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитом і відсотками в розмірі 2269341,07 грн. за кредитним договором № 2619/0508/71-031 від 22.05.2008 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 2619/0508/71-031Z-001 від 22.05.2008 року АДРЕСА_1, загальною площею 42,60 кв.м., житловою площею 17,90кв.м., яка належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом передачі у власність.

Визнано право власності за ПАТ «Дельта Банк» на однокімнатну АДРЕСА_1 загальною площею 42,60 кв.м., житловою площею 17,90кв.м., яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 3654 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що можливість набуття права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, не передбачено умовами договору. Заборгованість не відповідає дійсності, розрахунки значно завищені.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування ним, а тому іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у тому числі шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 22.05.2008 року між ПАТ «Астра Банк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, на підставі якого позичальник отримала 115 000 доларів США, які зобов'язалася повернути до 22.05.2038 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,5% річних.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22.05.2008року між ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В., за умовами якого іпотекодавець передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_2

Згідно з розрахунком позивача заборгованість за договором станом на 08.07.2015 р. складається із простроченої заборгованості за кредитом у сумі 1 871 488,03 грн., простроченої заборгованості за процентами у сумі 316 626,58 грн., пені у сумі 76 399,09 грн., ., пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 8 травня 2009р. по 20 серпня 2015р. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 00 грн., сума за ставкою від простроченої суми заборгованості по відсоткам 4827,36 грн.

Питання звернення стягнення на квартиру Відповідача врегульоване п. 12 іпотечного договору від 22.05.08 № 2619/0508/71-031-Z-001 між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», який є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» (далі по тексту - Іпотечний договір).

Пункт 12 Іпотечного договору передбачає, що звернення стягнення на предмет іпотеки може проводитися такими способами:

за рішенням суду (підпункт 12.1. Іпотечного договору);

у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса

(підпункт 12.2. Іпотечного договору);

згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (підпункт

12.3. Іпотечного договору).

При цьому, сторони іпотечного договору визначили (в підпункті 12.3.1. Іпотечного договору), що такий шлях звернення стягнення на предмет іпотеки як «передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки» здійснюється лише під час застосування способу звернення стягнення на предмет іпотеки передбаченого підпунктом 12.3. - тобто звернення стягнення згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Таким чином, укладений сторонами договір іпотеки не передбачає можливості набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч. З ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачається лише у статтях 335 (набуття права власності на безхазяйну річ) та 376 (самочинне будівництво) ЦК України.

У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

За таких обставин, помилковим є висновок суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 30.03.16 у справі № 6-1851 цс, у постанові від 14.09.2016 року у справі № 6 1219цс 16, що є в силу процесуального Закону обов'язковими для застосування судами України.

Наведене свідчить, про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та підставою для скасування рішення, у відповідності до ст..309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

вирішила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 скасувати. Ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді