Провадження 4-с/185/13/16
У Х В А Л А

19 лютого 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бабій С.О., за участю секретаря судового засідання Шмик К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

14 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даною скаргою, у якій просив визнати бездіяльність державного виконавця Відділу ДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо невиконання ним виконавчого листа № 2-1677, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 13.07.2001р. про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 77 691,91 гривень незаконною та зобов'язати державного виконавця Відділу ДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 прийняти передбачені законом заходи та здійснити виконання рішення суду про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 77 691,91 гривень.

В обґрунтування скарги посилався на те, що на підставі виконавчого листа № 2-1677, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 13.07.2001р., відділом ДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрите виконавче провадження № 1089 про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь скаржника боргу у розмірі 77 691,91 гривень. Виконавче провадження неодноразово передавалося від одного до іншого державного виконавця Відділу ДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, кожен з яких розпочинав його виконання з початку, але усі їх дії закінчувались після направлення запитів до державних реєстрів щодо встановлення майна боржника. На час звернення зі скаргою виконавче провадження перебуває на виконанні у державного виконавця Відділу ДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, але передбачені законом дії щодо виконання рішення суду, не зважаючи на те, що у боржника ОСОБА_3 є достатньо майна, на яке може бути звернено стягнення, а саме: отримувана ним пенсія, доходи від підприємницької діяльності, доходи від сумісного підприємства TOB «Торгівельний дім «Супутник », рухоме майно (побутова техніка, меблі, таке інше), 1/2 частка у житлових будинках № 7 та № 6-А по вулиці Будинського та Червоній у місті Павлограді, не виконуються.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_5 скаргу підтримав, субєкт оскарження, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 не зявився. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 повідомила, що у відділі державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 1089 від 03.10.2006р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь стягувачів боргу на загальну суму -417067,11грн., до складу якого входить виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1677 від 13.07.2001 року, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 87612,44 грн., яке передано їй для примусового виконання після звільнення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 Просила відмовити у задоволенні заяви скаржника, подала письмові заперечення на скаргу.

Заінтересована особа ОСОБА_3 повідомив, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 боргу триває довгий час із незалежних від нього причин та відсутністю у нього коштів.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали зведеного виконавчого провадження № 1089 від 03.10.2006р., боржником у якому є ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За правилами частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

П. 1 ч. 2 ст.11 Закону України Про виконавче провадження передбачено обовязок державного виконавця здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 6 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Перевіривши, чи діяв державний виконавець в межах повноважень відповідно до ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, та чи оскаржувані дії вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд доходи висновку, що протиправна бездіяльність державного виконавця виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1677 від 13.07.2001 року Павлоградського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 87612,44 грн. дійсно мала місце.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 13.07.2001р. було видано виконавчий лист № 2-1677, про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 боргу в сумі 87 612, 44 гривень.

10.09.2001 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1677 від 13.07.2001 року.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про виконавче провадження працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати свої службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Частина 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відповідно до ч. 8 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази перевірки майнового стану боржника у відповідності до ч. 8 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження.

Дії державного виконавця, здійснені у 2001-2014 р.р. щодо перевірки майнового стану боржника, опису й арешту майна боржника, яка належить йому на праві власності, а саме 1/2 частини домоволодіння № 7 по вул. Будинського м. Павлоград, звернення стягнення на пенсію боржника, з якої утримано та перераховано на користь ОСОБА_4 9621,43грн., а також щодо зняття обтяженнь на будинок боржника, що знаходиться за адресою: м. Павлоград вул. Будинського,7 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відповідно договору застави від 15.05.2000року, не можуть бути визнані достатніми.

Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на принцип змагальності сторін, особа, яка звертається до суду зі скаргою, зобовязана довести належними та допустимими доказами неправомірність дій субєкта оскарження, а не доведення цих обставин є підставою для відмови у задоволенні відповідної скарги.

Відтак, суд погоджується з твердженнями скаржника, що судовим виконавцем не в повному обсязі здійснена робота по виконанню судового рішення. Зважаючи на принцип диспозитивності, закріплений в ст.11 ЦПК України, а також те, що скаржник не оскаржує дії чи бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6, суд частково задовольняє скаргу, із врахуванням того, що ОСОБА_2Л не є наразі державним виконавцем Відділу ДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, відтак суд не може його зобовязати прийняти передбачені законом заходи та здійснити виконання рішення суду про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 77 691,91 гривень, про що просить скаржник.

Проте, відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Тому суд, з метою захисту прав стягувача, вважає за потрібне зобов'язати Державного виконавеця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 здійснити перевірку поточного майнового стану боржника у відповідності до п. 8 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження, а виконати приписи ч. 6 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження, за якою стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

У звязку з вищевикладеним та керуючись ст.ст. 383, 387, 388 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати бездіяльність державного виконавця Відділу ДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо невиконання ним виконавчого листа № 2-1677, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 13.07.2001р. про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 77 691,91 гривень незаконною.

Зобов'язати Державного виконавеця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 здійснити перевірку поточного майнового стану ОСОБА_3, у відповідності до п. 8 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження, а також виконати приписи ч. 6 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження.

В іншій частині скарги залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.О. Бабій