Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 384/425/16-ц

№пр. 2/384/134/2016

01 вересня 2016 року

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді Сорокіної О.О.,

з участю секретаря судового засідання Сачка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Вільшанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Коритно-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 до Коритно-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 01 вересня 1999 року померла баба позивачки ОСОБА_3, якій на день смерті належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Телішевського на територіїКоритно-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, загальним розміром 5,54 умовних кадастрових гектарів. Представник позивачки зазначає, що остання є спадкоємцем за законом, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, через що позивачка отримала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. Представник позивачки вказує на те, що позивачка після смерті баби вступила в управління майном, доглядала за будинком, а тому має право на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 У звязку з наведеним, представник позивачки просить визнати за позивачкою право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Телішевського на територіїКоритно-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, загальним розміром 5,54 умовних кадастрових гектарів, що залишилась після смерті її баби ОСОБА_3, яка померла 01 вересня 1999 року в с. Коритно-Забузьке Вільшанського району Кіровоградської області.

Позивачка в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити позов.

Представник позивачки в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права (частина 2 статті 16 ЦК України). Відповідно до п.1 розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування": спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року № 3425-ХП "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року № 2709-ІУ "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Крім цього, Пленум Верховного суду України у п.11 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч.1ст.524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і заповітом.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ч.2 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що позивач народилась 10 січня 1969 року в с. Коритньо-Забузьке Вільшанського району Кіровоградської області, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-АВ №158194, виданого 30 січня 1969 року Коритньо-Забузьким с/РАГС Вільшанського району Кіровоградської області. У вказаному свідоцтві батьками позивача зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

30 жовтня 1988 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище з "Трохименко" на "Манзюк", про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ОЛ №435100, виданого Коритно-Забузькою сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №226701, повторно виданого 15 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_4 помер 18 серпня 1975 року у віці 39 років в м. Кіровоград.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №049399, виданого 01 вересня 1999 року Коритно-Забузькою сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області, ОСОБА_3 померла 01 вересня 1999 року у віці 83 роки в с. Коритно-Забузьке Вільшанського району Кіровоградської області (а.с.7).

ОСОБА_2 є рідною онукою ОСОБА_3 по лінії батька ОСОБА_4, що підтверджується копією рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 17.06.2016 року, яке набрало законної сили 06.07.2016 року (а.с.8-9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Телішевського Коритно-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, загальним розміром 5,54 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР №0188476, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією та довідкою за №29-1107-0.4-762/2-15, виданою 10 червня 2015 року відділом Держземагенства у Вільшанському районі Кіровоградської області (а.с.14).

Відповідно до інформації приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу ОСОБА_7 та наданими інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), після смерті ОСОБА_3, яка померла 01 вересня 1999 року в с. Коритно-Забузьке Вільшанського району Кіровоградської області заведена спадкова справа №37/2016 на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, яку подала онука померлої ОСОБА_2.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу ОСОБА_7 від 06 липня 2016 року, ОСОБА_2відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті її баби ОСОБА_3, яка померла 01 вересня 1999 року, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не надано правовстановлюючих документів (а.с.11).

Як вбачається з довідки за №155, виданої 25.04.2016 року виконкомом Коритно-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, позивач упродовж шести місяців після смерті ОСОБА_3 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлої, постійно підтримувала житловий будинок, що належав померлій, в належному стані, взяла будинок під охорону, а також інші особисті речі, які належали ОСОБА_8, сплачує комунальні платежі по особовому рахунку померлої (а.с.16).

З оголошення в газеті «Зорі над Синюхою» від 23 липня 2016 року, слідує, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), виданий на ім»я ОСОБА_3 втрачений. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. ОСОБА_2 скористалася своїм правом, звернувшись до суду із відповідним позовом про визнання її права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Матеріалами справи встановлено, що на час смерті ОСОБА_3, яка померла 01 вересня 1999 року в с. Коритно-Забузьке Вільшанського району Кіровоградської області, упродовж шести місяців її онука ОСОБА_2 фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, а отже прийняла спадщину на належне їй право на земельну частку (пай), розміром 5,54 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Коритно-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, про що свідчить довідка Коритно-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області за №155, видана 25 квітня 2016 року, тобто вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини, передбачені ст.549 ЦК УРСР.

Поряд з цим, судом встановлено, що відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини, позивачка є спадкоємцем за законом і має право на успадкування майна своєї померлої баби ОСОБА_3, яка померла 01 вересня 1999 року в с. Коритно-Забузьке Вільшанського району Кіровоградської області. Інших спадкоємців по справі немає і відсутні будь-які докази на спростування законності заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що є усі достатні підстави для визнання за ОСОБА_2 права на земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), загальним розміром 5,54 умовних кадастрових гектарів, що залишилась після смерті її баби ОСОБА_3, яка померла 01 вересня 1999 року. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 58-60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Коритно- Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право в порядку спадкування за законом після смерті її баби ОСОБА_3, яка померла 01 вересня 1999 року в с. Коритно-Забузьке Вільшанського району Кіровоградської області, на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії КР №0188476 на право на земельну частку (пай), розміром 5,54 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Коритно-Забузької сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією на ім»я ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Вільшанський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Сорокіна