РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року м. Кремінна

Справа № 414/1032/16-ц

Провадження № 2/414/339/2016

Кремінський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Ковальова В.М.

за участю секретаря: Пугачової К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей за межі України без згоди та супроводу батька,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 14 червня 2016 року звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2002 року, який було розірвано 21 лютого 2014 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач з листопада 2014 року з ними стосунків не підтримує, його місцезнаходження їй невідомо. В період часу з 01 липня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року вона має намір їздити з доньками до Російської Федерації та м. Кіровська Луганської області, що є тимчасово окупованою територією, але відповідач не погоджується надати дозвіл на виїзд дітей та виключив можливість мати з ним зворотний зв'язок, у зв'язку з чим просить дозволити виїзд дітей до Російської Федерації та м. Кіровська Луганської області без згоди та супроводу батька до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Позивач у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно (а.с. 27, 33, 36), письмових заперечень та доказів по справі суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради України №789 -ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно до п. 2 ч. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» №3857-XІІ від 21 січня 1994 року зі змінами, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного контролю громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження правил перетинання державного контролю громадянами України» передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків зокрема, за умови пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2002 року, який було розірвано 21 лютого 2014 року (а.с. 10), від якого мають двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12) та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14), які проживають з позивачкою як особи, переміщені з тимчасово окупованої території в м. Харків (а.с. 9). Зі слів ОСОБА_1 відповідач не погоджується надати їй дозвіл на виїзд дітей та виключив можливість мати з ним зворотний зв'язок.

Мати має намір їздити з дітьми до Російської Федерації та м. Кіровська Луганської області, що є тимчасово окупованою територією, де в неї проживають батьки та знаходиться нерухоме майно (а. с. 16-21) місцезнаходження відповідача невідоме, тому з метою захисту прав та інтересів дітей суд вважає за необхідне надати дозвіл на виїзд дітей за межі України без згоди та супроводу батька, строком на один рік.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.3 Конвенції про права дитини, 3 ст. 313 ЦК України, п. 2 ч. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 4 Правил перетинання державного контролю громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження правил перетинання державного контролю громадянами України» суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей за межі України без згоди та супроводу батька задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Кіровськ Луганської області, на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, строком на 1 (один) рік з дня ухвалення рішення, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року включно.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Луганської області через Кремінський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.М.Ковальов