Справа № 144/1210/16-ц
Провадження № 2/144/654/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

"17" листопада 2016 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді Задорожної Л.І.,

за участю секретаря судового засідання - Кошмелюк А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теплик справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У вересні 2016 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 14 377 грн. 29 коп., судових витрат у справі, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 липня 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 підписала заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що разом складають договір банківського обслуговування №б/н від 11 липня 2013 року, та зобов'язалась виконувати умови договору. Відповідно до Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_2 За умовами договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, а також щодо оплати комісії. У порушення умов договору приєднання ФОП ОСОБА_1 свої зобов'язання не виконала, що призвело до виникнення заборгованості станом на 21 липня 2016 року у розмірі 14 377 грн. 29 коп., яка складається з 2 730 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 4 129 грн. 33 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5 593 грн. 28 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1 924 грн. 68 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Посилаючись на те, що 15 грудня 2014 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності відповідача, при цьому він продовжує ухилятися від виконання зобов'язань, позивач вважає, що є підстави для стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 заборгованості у зазначеному розмірі.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 04 вересня 2015 року за №3734-К-Н-О, не з'явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги про стягнення заборгованості підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання двічі (04 жовтня та 17 листопада 2016 року) не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому порядку, заперечень проти позову не подала, про поважність причини своєї неявки суду не повідомила, від відповідача не надходила заява про розгляд справи у її відсутність. Судові повістки надсилались поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця проживання відповідача ОСОБА_1, зареєстрованого у встановленому порядку, поштові відправлення повернули до суду з відміткою про те, що судовий виклик вручено відповідачеві належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивачем надано суду копію заяви ФОП ОСОБА_1 про відкриття поточного рахунку та приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану 11 липня 2013 року, яка разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає договір банківського обслуговування.

Відповідно до Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_2 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта, що визначено та врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». За користування кредитом ФОП ОСОБА_1 зобов'язалась сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 32% на рік (а.с.10-24).

Згідно до п. 3.2.1.1.1 Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта.

Відповідно п 3.2.1.5.1 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п. 3.2.1.5.4 Умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Згідно з п.3.2.1.2.2 умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

З наданого ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 припинила виконання грошових зобов'язань, допустивши станом на 21 липня 2016

- 2 -

року виникнення заборгованості на загальну суму 14 377 грн. 29коп., з яких 2 730 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 4 129 грн. 33 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5 593 грн. 28 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1 924 грн. 68 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом (а.с.а.с.26).

З довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що фізичну особу підприємця ОСОБА_1 16 грудня 2014 року виключено з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності (а.с.28-29).

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами з зобов'язальних правовідносин, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких відноситься примусове виконання обов'язку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку(ч.1 ст.509 ЦК України).

Згідно з нормами ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобов'язанні строк.

Договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК).

Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Зокрема, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинками (розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

За змістом ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладеним у постанові від 04 грудня 2013 року у справі №6-125цс13, який в силу положень ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 допустила виникнення заборгованості, порушила договірні зобов'язання, припинила підприємницьку діяльність, суд вважає, що у банка виникло право вимагати від відповідача як фізичної особи повернення наданих кредитних коштів та сплати процентів із застосуванням передбачених договором штрафних санкцій.

Відтак, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати - сплачена позивачем сума судового збору 1 378 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,15,60,88,209,213, 215,224,225,226,228 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути заборгованість в розмірі 14 377 грн. 29 коп.(чотирнадцять тисяч триста сімдесят сім гривень, 29 коп.) з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, мешканки АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" ().

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати в розмірі 1 378 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення

- 3 -

судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 22 листопада 2016 року.

СУДДЯ