Справа № 161/2756/16-ц
Провадження № 2/161/1750/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Гриня О.М.,

при секретарі Пилипюк Л.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3А, ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди.

Позовну заяву мотивує тим, що є співвласником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.03.2009 року № 847-р/34 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Зазначає, що Луцьким міськрайонним судом в процесі розгляду цивільної справи № 0308/14806/12 за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_3 та ОСОБА_9, треті особи управління містобудування та архітектури Луцької міської ради, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області про усунення перешкод у користуванні власністю було встановлено, що 08.08.2012 року представником ПАТ «Волиньгаз» була відключена газова колонка в її квартирі, оскільки відповідачі (власники квартири № 4) самовільно розвалили спільний з квартирою № 3 комин. 29.08.2012 року був складений комісійний акт, яким встановлено наступні факти ОСОБА_5 продовжує проводити незаконні самочинні будівельні роботи; незаконно демонтував фасадну стіну квартири; влаштував незаконну прибудову до квартири, змурувавши нові стіни до відмітки перекриття першого поверху квартири; незаконно демонтував частину даху будинку. Такі його дії призвели до підтоплення її квартири, замочування внутрішніх стін будинку. Також незаконні дії ОСОБА_3 та ОСОБА_5 спричинили утворення тріщин на несучих стінах будинку з перспективою їх розширення та подальшого знищення спільного даху будинку. Зазначає, що умови її проживання в яких вона опинилась через незаконні дії відповідачів, були незадовільними, оскільки ні вона ні її чоловік не могли вільно пересуватись по власному домоволодінню.

Вказує, що вищенаведеними неправомірними діями відповідачів, які були встановлені Луцьким міськрайонним судом у рішенні від 09.09.2013 року їй було завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

Крім того, зазначає, що являється інвалідом другої групи загального захворювання. Після пошкодження відповідачами її квартири у неї різко погіршився стан здоровя, внаслідок чого вона 07.02.2013 року потрапила на стаціонарне лікування у ревматологічне відділення Волинської обласної клінічної лікарні

Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду оцінює у 5 000,00 грн.

З врахуванням вищенаведеного просить суд стягнути солідарно з відповідачів в її користь відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача та позивач, кожен окремо, позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позовній заяві, позов просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. ОСОБА_3 подала до суду письмові заперечення в яких вказує, що позивачу не було завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях останньої з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним протягом тривалого часу, порушення звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, адже згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 09.09.2013 року, нею було відшкодовано у повному обсязі усі витрати позивача на відновлення її порушених прав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З свідоцтва про право власності на житло від 05.03.2009р. відділу реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, зареєстрованим у відділі реєстру житлового фонду під № 847-р/34, вбачається, що приміщення квартири спільного заселення №3 у будинку № 36 на вулиці Караїмська у місті Луцьку належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7Л та членам його сімї, а саме ОСОБА_1

З свідоцтва про право власності на житло від 26.03.2009р. відділу реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, зареєстрованим у відділі реєстру житлового фонду під № 850-р/28, вбачається, що приміщення квартири спільного заселення №5 у будинку № 36 на вулиці Караїмська у місті Луцьку належить на праві спільної сумісної власності позивачу Є.А.

З матеріалів справи вбачається, що у квартирі №4 у будинку № 36 на вулиці Караїмська у місті Луцьку, проживають відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які є її власниками.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 09 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 24.09.2014 року позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи управління містобудування та архітектури Луцької міської ради, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області, про усунення перешкод у користуванні власністю задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_5 солідарно в користь ОСОБА_6 7413 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок самочинної реконструкції квартири та стягнуто 873,19 грн. судових витрат по справі, по 436,59грн. з кожного. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 в користь ОСОБА_7 4200 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок самочинної реконструкції квартири та стягнуто 873,19 грн. судових витрат по справі, по 436,59 грн. з кожного. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 в користь ОСОБА_8 14664 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок самочинної реконструкції квартири та стягнуто 873,19 грн. судових витрат по справі, по 436,59 грн. з кожного.

Даним рішенням встановлено, що у 2010 році, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 самочинно розпочали здійснювати реконструкцію своєї квартири та прилеглої до неї території, через що неодноразового притягувались до адміністративної відповідальності.

Крім того даним рішенням встановлено, що з вини відповідачів, які самочинно провели реконструкцію своєї квартири, позивачам спричинено матеріальні збитки. Згідно з висновком експертизи, вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_2 позивача ОСОБА_7 становить 5609грн., вартість відновлювального ремонту квартири №3а будинку №36 по вул. Караїмська в м. Луцьку позивача ОСОБА_8 становить 18764,0грн., а вартість відновлювального ремонту квартир №5 будинку №36 по вул. Караїмська в м.Луцьку позивача ОСОБА_6 становить 9749грн., які слід стягнути з відповідачів. Посилання відповідача на те, що перераховані у вищевказаній експертизі пошкодження квартир утворились до початку проведення ним ремонту, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Із роз'яснень, даних в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди'', вбачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Крім того, відповідно до п. 9 вищевказаних розяснень вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 являється інвалідом другої групи загального захворювання. 07.02.2013 року остання потрапила на стаціонарне лікування у ревматологічне відділення Волинської обласної клінічної лікарні, зо підтверджується випискою із історії хвороби № 2022, а також довідкою, виданою Громадським обєднанням «Допоможемо собі» № 33/11 від 05.04.2013 року.

З виписки із медичної картки амбулаторного хворого від 10 лютого 2016 року, вбачається, що ОСОБА_1 хворіє на ішемічну хворобу серця, стабільну стенокардію, гіпертонічну хворобу ІІ стадія, остеопороз та інші.

З врахуванням встановлених по справі обставин, суд прийшов до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідачів, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користуванні ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

В той же час, суд критично ставиться до посилань позивача, щодо хвороб, що виникли у неї в наслідок протиправних дій відповідачів та не може покласти їх в основу рішення оскільки з пояснень спеціаліста вбачається, що причиною даних захворювань може бути наявність багатьох факторів, як то погодні умови, застарілі хвороби, тощо.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив з положень ст. ст. 23, 1167, 1172 ЦК України, врахував характер і обсяг страждань, яких зазнала позивач, суд врахував в повному обсязі тривалість душевних страждань, тяжкості таких страждань, пов'язаних з порушенням звичного способу життя.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 слід стягнути солідарно в користь ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди в розмірі 700,00 грн., що відповідає роз'ясненням, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 00 коп. по 255 грн. 50 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215, 218, 226 ЦПК України, на підставі ст. 23, 1167, 1168, ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5 солідарно в користь ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди в розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5 в дохід держави 551 (пятсот пятдесят одну) 00 коп. судового збору по 225 (двісті двадцять пять) грн.. 50 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.