Справа № 372/1698/16-ц
Провадження 2-о-75/16
У Х В А Л А

про повернення заяви

08 липня 2016 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Проць Т.В., розглянувши заяву лікаря-психіатра-нарколога Української районної лікарні ОСОБА_1 про припинення надання ОСОБА_2 психіатричної допомоги у примусовому порядку,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із заявою про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_2, посилаючись на стабільність психічного стану, відсутність продуктивної психопатологічної симптоматики та приймання постійного лікування.

Вивчивши подані матеріали, приходжу до висновку, що дана заява підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Питання припинення амбулаторної психіатричної допомоги врегульовано, зокрема, ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу», а припинення застосування примусових заходів медичного характеру ст.19 цього Закону.

Відповідно до положень ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України заява особи, якій за рішенням суду надається амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку, або її законного представника про припинення цієї допомоги подається до суду за місцепроживанням особи, а про припинення госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку - до суду за місцезнаходженням психіатричного закладу.

Аналогічне положення передбачене ч.8 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу», яка передбачає, що клопотання про припинення надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може направлятися до суду особою, якій надається ця допомога, або її законним представником через 3 місяці з часу ухвалення судом рішення про надання або продовження надання особі такої допомоги.

Аналіз викладених норм вказує на те, що законодавець визначив лише двох суб'єктів, які можуть звернутися до суду з заявою про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги та про припинення госпіталізації до психіатричного закладу, що здійснювались у примусовому порядку: 1) особа, якій за рішенням суду надається така психіатрична допомога; 2) законний представник такої особи.

Закон України «Про психіатричну допомогу» до законних представників відносить таких осіб (ст.1) - батьки (усиновителі), опікуни або інші особи, уповноважені законом представляти інтереси осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі здійснювати захист їх прав, свобод і законних інтересів при наданні їм психіатричної допомоги.

Вищевикладене дає підстави для висновку, що лікар-психіатр не є законним представником особи, якій за рішенням суду надається психіатрична допомога, а також не уповноважений самостійно звертатися до суду із заявою про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги.

У відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.121 ЦПК України, заява повертається у випадку, коли її від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Керуючись п.3 ч.3 ст.121, ч.2 ст.279 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву лікаря-психіатра-нарколога Української районної лікарні ОСОБА_1 про припинення надання ОСОБА_2 психіатричної допомоги у примусовому порядку повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Обухівській районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: