Провадження №2/761/51/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

28 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києвау складі

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р, Козак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віндор Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» про визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва із позовом щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення АДРЕСА_1, укладеного між відповідачами 24.01.2014 р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на момент укладення відповідачами договору купівлі-продажу нежилого приміщення АДРЕСА_1 зазначене приміщення знаходилося під арештом відповідно до постанови ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві про арешт майна ТОВ «Віндор Плюс»та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 02.04.2013 р. у процесі здійснення виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сербіної Н.П. у зв'язку з невиконанням ТОВ «Віндор Плюс» обов'язків щодо повернення грошових коштів у сумі 1 451 700,00 грн. згідно з договором позики, укладеним між указаним товариством та позивачем. Вважає, що її права було порушено укладенням оспорюваного договору, так як жодних коштів на погашення боргу ТОВ «Віндор Плюс»вона не отримала. Посилаючись на положення ч.1 ст.203, ст.319 ЦК України, ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»,ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», просила визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення АДРЕСА_1, укладений між відповідачами 24.01.2014 р., та зобов'язати повернути майно, передане за вказаним договором у власність товариства з обмеженою відповідальністю «Віндор Плюс».

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Представник ТОВ «Віндор Плюс» в судове засідання не з'явився, про день та час розглядусправиповідомлявсяналежним чином, причини неявки не повідомив. Представником ТОВ «Віндор Плюс» подано суду заперечення, в яких він відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на момент укладення оспорюваного договору арешт з майна було знято відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.09.2013 р. у справі №826/13050/13-а. Зазначив, що вказаний договір не порушує прав та інтересів позивача.

Представник ТОВ «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Суд, керуючись ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено та не заперечується сторонами, що 13 липня 2012 р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Віндор Плюс» укладено договір позики грошових коштів згідно з яким позивач перерахував відповідачеві позику в розмірі 1 450 000,00 грн., яку останній у визначений договором термін не повернув, внаслідок чого 01.02.2013 р. нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сербіною Н.П. було вчинено виконавчий напис №133 про стягнення з ТОВ «Віндор Плюс» 1 451 700,00 грн.

На підставі зазначеного виконавчого напису постановою головного державного виконавця відділу ДВС Святошинського РУЮ в м.Києві Козирєвої Т.І. від 12.03.2013 р. було відкрито виконавче провадження №36516073 про стягнення з ТОВ «Віндор Плюс» 1 451 700,00 грн..

У процесі здійснення виконавчого провадження, як свідчать матеріали справи, постановою державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві від 02.04.2013 р. ВП №36516073 накладено арешт на все майно ТОВ «Віндор Плюс»у розмірі суми стягнення та оголошено заборону на його відчуження, про що було внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись із зазначеною постановою про накладення арешту, ТОВ «Віндор Плюс» оскаржив її в судовому порядку. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.09.2013 р. у справі №826/13050/13-а, залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом, постанову про накладення арешту від 02.04.2013 р. ВП №36516073 скасовано у частині накладення арешту на майно ТОВ «Віндор Плюс», що перевищує суму боргу,тобто 1 451 700,00 грн., та знято арешт з майна ТОВ «Віндор Плюс», накладений вказаною постановою в частині, що перевищує суму боргу.

24 грудня 2013 р. на виконання зазначеної постанови Окружного адміністративного суду м. Києва головним державним виконавцем відділу ДВС Святошинського РУЮ в м.Києві Козиревою Т.І. винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту, якою знято арешт з майна ТОВ «Віндор Плюс» у частині, що перевищує суму боргу за виконавчим написом №133 від 01.02.2013 р.

24 січня 2014 р. зазначена постанова разом із заявою про державну реєстрацію обтяження речового права в електронній формі була направлена до Реєстраційної служби ГУ юстиції в м. Києві.

В цей же день, як вбачається з наданих представником позивача доказів, 24 січня 2014 р. об 11 год. 17 хв. державним реєстратором Реєстраційної служби ГУ юстиції в м. Києві Бабійчуком С.І. прийнято рішення №10236055 про відмову у задоволенні заяви головного державного виконавця відділу ДВС Святошинського РУЮ в м.Києві Козирєвої Т.І.

Також 24.01.2014 р. о 16 год. 47 хв. державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві Хаустовим А.А. прийнято рішення про припинення обтяження та знято арешт з усього майна ТОВ «Віндор Плюс».

Зазначені обставини встановлені постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.11.2014 р. у справі №826/14161/14 за позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві, треті особи ТОВ «Віндор Плюс», ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві про визнання протиправним і скасування рішення яка набрала чинності та в силу приписів ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Даною постановою Окружного адміністративного суду м.Києвавід 03.11.2014 р. у справі №826/14161/14 позов ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві, треті особи ТОВ «Віндор Плюс», ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, задоволено та визнано протиправним і скасовано рішення державного реєстратора Хаустова А.А. №10262227 від 24.01.2014 р. про припинення обтяження об'єктів нерухомого майна - нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 належних на праві власності ТОВ «Віндор Плюс».

24 січня 2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Віндор Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення АДРЕСА_1. Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №74 .

Відповідно до ч.1ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За положеннями ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Пленум Верховного Суду України у п. 2 своєї постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9 зазначив, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаютьс явідповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті1, 8 КонституціїУкраїни). Відповідність чи не відповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розглядуцивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р., відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, на момент вчинення правочину.

За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, згідно до ч.1 ст. 317 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-якідії, які не суперечать закону.

При цьому відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

В свою чергу ст.ст. 11, 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на йоговідчуження.

Згідно з ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться, зокрема, на підставі рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Таким чином, зміст договору купівлі-продажу нежилого приміщення АДРЕСА_1 суперечить ч.1 ст.203 ЦК України, оскільки укладений щодо майна, яке перебувало на момент його укладення під арештом, з метою уникнути реалізації цього майна при здійсненні виконавчих дій.

Укладеним між відповідачами договором купівлі-продажу зачіпаються законні права та інтереси ОСОБА_2, як кредитора продавця майна та стягувача за виконавчим провадженням №36516073, якому надано право задовольнити свої вимоги за рахунок належного боржнику майна, що надає право позивачу оскаржити вказаний договір.

Доводи ТОВ «Віндор Плюс» про відсутність будь-яких перешкод, обмежень чи заборон щодо укладення договору купівлі-продажу нежилого приміщення №419 суд вважає необґрунтованими, оскільки визнане протиправним і скасоване рішення державного реєстратора №10262227 від 24.01.2014 р. про припинення обтяження нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, належних на праві власності ТОВ «Віндор Плюс», не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого рішення, про що, зокрема, зазначено у п.10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7«Про судове рішення в адміністративній справі».

Інших доказів відсутності обтяжень щодо нежитлового приміщення АДРЕСА_1, під час розгляду справи отримано не було.

Правові наслідки недійсності правочину встановлені ст. 216 ЦК України.

Згідно з вимогами частини першої ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Представник позивача просить суд зобов»язати ТОВ «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» повернути майно за недійсним правочином, а саме спірне нежиле приміщення у власність ТОВ «Віндор Плюс».

Пленум Верховного Суду України у п.п.5, 10 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. №9 роз'яснив, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. При цьому вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, може бути пред'явлена стороні недійсного правочину.

Враховуючи момент виникнення права власності на нерухоме майно, передбачене чинним законодавством України, беручи до уваги відсутність компетенції виходити за межі позовних вимог, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні позову у цій частині.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 3,11,57,60,61,88,169,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 27, 202, 203, 215, 216, 237 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення АДРЕСА_1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віндор Плюс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В.24.01.2014 р., реєстровий №74.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віндор Плюс»на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 827 грн. 00 коп. .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 827 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя: