Справа № 601/782/16
Провадження № 2/601/442/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого Мочальської В.М.,

при секретарі Коляді О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременці заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди.

10 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт та заборонити відчуження квартири №36 по вул. Мікрорайон-3, 2 в м. Кременець посилаючись на те, що дії відповідачів направлені на заволодіння спірною квартирою та позбавлення її майнових прав на квартиру.

Згідно ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що позивач просив спонукати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до виконання мирової угоди, що укладена 29 січня 2009 року та визнана ухвалою Кременецького районного суду тернопільської області від 29 січня 2009 року у справі №2-2/2009, шляхом зобовязання ОСОБА_3 продати квартиру №36 по вул. Мікрорайон-3, 2 у м. Кременець Тернопільської області за ринковою ціною та час продажу та сплатити ОСОБА_1 понесені нею витрати на утримання та ремонт даної квартири у розмірі, еквівалентному 36 % ринкової вартості зазначеної квартири на час продажу.

Таким чином, враховуючи обсяг позовних вимог, відсутність доказів імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий: