ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однієї сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного сумісного майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, стягнення вартості майна.

ОСОБА_2 звернувся із заявою про забезпечення позову у зазначеній справі, в якій просила суд вжити заходів по забезпеченню позову та накласти арешт на автомобіль Хюндай Матрікс 2009 року випуску, державний номер НОМЕР_1, що є обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Представник відповідача в обґрунтування заяви пояснила, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим проведення визначення вартості цього автомобіля для подальшого стягнення вартості належної ОСОБА_2 частки у майні.

Відповідач підтримав подану заяву.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1,ч.2, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов'язково зазначаються: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявник обґрунтовує накладення арешту на автомобіль тим, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити виконання рішення суду у випадку задоволення його зустрічного позову про відшкодування 1/2 вартості майна, яке являється спільною сумісною власністю подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2013 року автомобіль Хюндай Матрікс 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, знятий з обліку ОСОБА_5 (ОСОБА_4О.).

В силу ст.60 СК України вважається, що спірний автомобіль є спільною власністю сторін, а інше може бути встановлено судом тільки по результатах розгляду справи. Крім того, відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Тому суд вважає, що на автомобіль не може бути накладений арешт в порядку забезпечення даного позову, оскільки право власності іншого співвласника може бути порушено.

Крім того, за зустрічним позовом вимогами є розподіл спільного майна та стягнення ? його вартості, тобто обсяг заявлених позовних вимог не стосується порядку користування цим автомобілем або витребування даного автомобіля із чужого незаконного володіння.

У поданій до суду заяві заявник не надав доказів того, що зазначене ним нерухоме майно належить/перебуває у ОСОБА_4 на праві власності на день подання заяви про забезпечення позову.

З огляду на те, що на час розгляду справи відсутні будь-які дані про власника автомобіля, суд приходить до висновку про передчасність заяви про накладення арешту на даний автомобіль, а відтак, і про відмову задоволення заяви як це передбачено ст. 152 ЦПК України з метою недопущення арешту майна особи, що не є відповідачем по справі.

Також, суд не бере до уваги твердження заявника про те, що ОСОБА_4 має намір здійснити відчуження автомобіля або вже здійснила його відчуження, оскільки в силу положень ч.4 ст.60 УПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З наведеного виходить, що у задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Є.Ю.Чернишова