Провадження № 22-ц/783/1086/16 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря: Іванової О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 4 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа: Галицький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, третя особа: Львівське комунальне підприємство «Центральне» про усунення перешкод ,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом.

З урахуванням змін і уточнень, та заяви про залишення частини позовних вимог без розгляду, просила визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням на АДРЕСА_1 та зобов'язати Галицький РВ ГУ ДМС України у Львівській області зняти її з реєстрації.

Зазначала, що спірна квартира знаходиться у комунальній власності, у якій зареєстровано 9 осіб, в тому числі і ОСОБА_6 Не зважаючи на те, що відповідач мала право на це житло, проте без поважних причини не проживає понад два роки, не несе жодних витрат по утриманню житла і не цікавиться ним.

ОСОБА_6 і ОСОБА_7 звернулися до суду із зустрічним позовом, просили усунути перешкоди в користування спірним житлом шляхом зобов'язання ОСОБА_4 видати дублікат ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 та забезпечити доступ до квартири.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_4 Задоволено. Визнано ОСОБА_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням на АДРЕСА_1 і зобов'язано Галицький РВ ГУ ДМСУ у Львівській області зняти ОСОБА_6 з реєстрації за вказаною адресою.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_6 Просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у первісному позові, просила задовольнити її позовні вимоги. Посилається на те, що суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам, суд неправильно застосував норми матеріального права. Зокрема вказує на те, що спірна квартира є її єдиним житлом, інтересу до неї вона не втратила, користуватися квартирою вона не може із-за того, що позивач змінила замки в квартирі, не впускає її до житла, окрім того її батько є особою, який зловживає алкоголем і повноцінно проживати спільно в одній кімнаті неможливо.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників ОСОБА_6 - ОСОБА_3, ОСОБА_2 на підтримання скарги, ОСОБА_4 і її представника ОСОБА_5 на заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів знаходить підстави для часткового задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Встановлено, що розпорядженням виконавчого комітету Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №548 від 11.05.1995 року укладено договір найму квартири АДРЕСА_1 (1 кімната площею 13,3 кв.м., кухня площею 10,5 кв. м. без комунальних вигод) з ОСОБА_9 із сім'єю з 5 осіб (вона, чоловік, 2 сини і дочка).

Розпорядженням цього ж органу №1027 від 26.07.1995 року приєднано звільнене суміжне жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_2 (1 кімната площею 15,6 кв. м. з кухнею площею 12,5 кв.м. без комунальних вигод) до квартири АДРЕСА_1.

Як убачається із довідки ЛКП «Центральне» від 20.11.2014 року у спірній квартирі зареєстровано 9 осіб, у тому числі ОСОБА_4 і ОСОБА_6 Квартира перебуває у комунальній власності.

Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Задовольняючи первісний позов про визнання ОСОБА_6 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач була відсутня у спірній квартирі понад встановлені ст. 71 ЖК України строки без поважних причин.

Доказами на підтвердження такого висновку суд взяв до уваги показанні свідків - мешканців сусідніх квартир і низку актів ЛПК «Центральне».

Проте колегія суддів не вважає такі докази належними.

Як зазначалося вище, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Отже законодавець, визначаючи підстави для втрати права користування житлом, пов'язував їх із строком, протягом якого наймач відсутній в житлі, і поважністю причин відсутності.

Спірним періодом, як випливає із матеріалів справи і позовних вимог ОСОБА_4, є строк понад два роки, протягом якого ОСОБА_6 не користується жилим приміщенням.

Разом із цим, жодного безперечного доказу відсутності ОСОБА_6 у спірному житлі протягом цього строку ОСОБА_4 не надала.

Із показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 - сусідів, і актів ЛКП «Центральне», складених за інформацією сусідів, випливає, що ОСОБА_6 у спірній квартирі не проживає, оскільки вони її в квартирі не бачили.

Однак обставина, що сусіди не бачили відповідачку в квартирі, не спростовує пояснень ОСОБА_6 про те, що вона періодично була присутня у цьому житловому приміщенні, періодично відвідувала свого батька.

Ці пояснення ОСОБА_6 підтвердив свідок ОСОБА_12 Суд першої інстанції не дав оцінки цим свідченням і не спростував їх іншими доказами.

Окрім цього слід зазначити, що другою необхідною і безумовною підставою для вирішення питання про наявність чи відсутність прав особи на житло, є поважність причин відсутності в квартирі.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки причинам, які перешкоджали ОСОБА_6 постійному проживанню в квартирі, а саме: відсутність згоди позивача ОСОБА_13 на проживання, недопущення до її житла, відмова у наданні ключів від вхідних дверей. Окрім цього, неможливість проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в одній кімнаті з батьком, ОСОБА_7, який зловживає алкогольними напоями, колегія суддів вважає поважною причино відсутності в житлі.

Те, що ОСОБА_6 не втратила інтересу до своїх житлових прав підтверджує і та обставина, що спірна квартира є її єдиним житлом, прав на інше житло вона не має.

Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло.

Отже, підстав для позбавлення ОСОБА_6 таких прав із - за тривалої відсутності в квартирі з поважних причин - не має.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_6 такою, що втратила право користування спірним житлом і про відмову у позові ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житлом, слід скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення по суті спору.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 4 грудня 2015 року скасувати частково і ухвалити нове рішення.

В задоволенні первісного позову про визнання ОСОБА_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, про зобов'язання Галицького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області зняти ОСОБА_6 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задовольнити. Зобов'язати ОСОБА_4 і ОСОБА_8 не чинити перешкод ОСОБА_6 в користуванні квартирою на АДРЕСА_1 шляхом видачі дублікату ключів та забезпеченні доступу до квартири.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: