Справа № 444/1456/16-ц
Провадження № 2/444/758/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.,

при секретарі Луців І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна , -

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся в суд з даним позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна, покликаючись на те, що між сторонами 19.02.2005 р. був укладений шлюб. Після укладення шлюбу вони проживали у житловому будинку батьків відповідачки. Під час перебування у шлюбі сторони вели спільне господарство, купляли речі необхідні для покращення умов життя сім'ї, за власні кошти. Зокрема, під час перебування у шлюбі ними було придбано наступне майно: телевізор «Самсунг» 4300,00 грн.; телевізор «LG» - 7600,00 грн.; кавоварку « Делонгі» - 2400,00 грн.; два обігрівачі - 6000,00 грн.; два золоті браслети - 10000,00 грн.; золотий набір - 12 000,00 грн.; телефон « Самсугн»-7000,00 грн.; легковий автомобіль « Мітсубіші Аутландер» 2008 р.в. номерний знак НОМЕР_1. В жовтні 2015 року Відповідач відчужила даний автомобіль за фіктивним правочином. Відповідно до висновку експертного дослідження від 15.04.2016 р. № 282/16-22, ринкова вартість даного автомобіля становить 301 776, 70 грн. В березні 2016 р. шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 звертався до відповідачки з вимогою добровільно розділити спільне сумісне майно, але вона не погодилась. Тому звертається до суду з даним позовом.

Вважає, що йому слід присудити : телевізор «Самсунг» 4300,00 грн.; телевізор «LG» - 7600,00 грн.; кавоварку « Делонгі» - 2400,00 грн.; два обігрівачі - 6000,00 грн.; чоловічий золотий браслет - 5000,00 грн.; телефон « Самсугн»-7000,00 грн. та компенсувати 1/2 вартості легкового автомобіля « Мітсубіші Аутландер» 2008 р.в. номерний знак НОМЕР_1. в сумі 150888,35 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. В обгрунтування надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила в задоволенні позовних вимог відмовити та пояснила, що за час шлюбу з переліченого майна була подаровано кавоварка «Делонгі», яка вийшла з ладу кілька років тому. Щодо продажу автомобіля, то такий було продано на підставі довіреності, яку позивач надав відповідачу і про продаж автомобіля йому було відомо.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

На підставі п. 23 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження 19.02.2005 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 61 СК України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

На підставі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Представник Відповідача заперечила наявність переліченого у позові майна, крім кавоварки, яка на момент подання позову вийшла з ладу і фізично такої також не має. Позивачем не надано доказів того, що перелічене вище майно придбавалося сторонами по справі.

Судом, встановлено, що позивач просить суд стягнути з відповідачки в його користь половину вартості спільного набутого майна, автомобіля який було продано за час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі на підставі довіреності, яку Позивач видав Відповідачу, що безпосередньо в судовому засіданні підтвердив представник Позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені у ст. 71 СК України.

Зокрема, законодавець передбачає присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, лише за згодою особи, крім випадків передбачених ЦК України, за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової компенсації не депозитний рахунок суду.

Як вказано вище, позивач просить навпаки стягнути з відповідачки половину вартості спільно набутого майна із чужого володіння, що не передбачено чинним законодавством, при цьому не ставить питання про витребування майна із чужого володіння згідно із приписами глави 29 ЦК України.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з ОСОБА_2 суми половини вартості спільно набутого майна, все майно залишити у користуванні відповідачки не підлягає до задоволення.

Тому, поданий позов ОСОБА_1 є безпідставним та необгрунтованим, а відтак таким, що не підлягає до задоволення.

Статтями 11, 60 ЦК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мікула В. Є.

Оригінал.Виготовлений в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.