РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/15034/15-ц

Провадження № 2/643/665/16

16.06.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Крівцова Д.А.,

за участю секретаря Стальмакової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2007 року по 01.08.2014 року в розмірі 6174,27 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Квартира) та є споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які надає позивач. Відповідач не сплачує в повному обсязі за вказані послуги, що призвело до утворення вказаної вище заборгованості.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримала в повному обсязі. Заперечувала проти застосування строків позовної давності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову в повному обсязі, зазначивши, що позивачем пропущено строк позовної давності, та просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Крім того, зазначив, що між відповідачем та позивачем відсутні договірні відносини, оскільки не укладено письмового договору про надання послуг. Також послуги надавались не в повному обсязі та не доведено, що їх виконавцем є саме позивач. Крім того, суду були надані письмові заперечення проти позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідач ОСОБА_1 з 24.09.1999 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними, отриманими судом з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області.

Таким чином, відповідач є споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які надає позивач.

За період з 01.03.2007 року по 01.08.2014 року у відповідача виникла заборгованість з оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в розмірі 6174 грн. 27 коп.

Згідно ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартплати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за комунальні послуги в квартирі, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу, складає три роки.

Згідно з ч. 1,5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом 31.08.2015 року.

Як вбачається з ухвали Московського районного суду м. Харкова від 16.12.2014 року, з вимогою щодо стягнення заборгованості з особи, яка проживає в Квартирі, в порядку наказаного провадження позивач звертався до суду, проте у прийнятті заяви позивача про видачу судового наказу було відмовлено, позивачу було роз'яснено право звернутись з тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

Оскільки норми ст. 264, 265 ЦК України пов'язують переривання перебігу позовної давності виключно з фактом пред'явлення позову, звернення позивача до суду з заявою про видачу судового наказу не може бути розцінено судом в якості обставини, яка мала наслідком переривання перебігу позовної давності.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строки позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2007 року по 31.08.2012 року, в зв'язку з чим відмовляє позивачу в задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за вказаний період.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості з оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 01.09.2012 року по 31.08.2014 року.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, за період з 01.09.2012 року по 31.08.2014 року розмір заборгованості відповідача складає 2547,47 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача в частині стягнення заборгованості за період, що не перевищує строк позовної давності, а саме з 01.09.2012 року по 31.08.2014 року в розмірі 2547,47 грн.

Доводи представника відповідача щодо відсутності між відповідачем та позивачем укладеного в письмовій формі договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, як підстави для відмови в позові, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Як вбачається з правових позицій, викладених в Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13, пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні правові позиції викладені, зокрема, і у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року. Так, у вказаній постанові зазначено наступне. Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Враховуючи наведене, а також вказані вище правові позиції Верховного Суду України, відсутність укладеного в письмовій формі договору між сторонами не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг, які надавались позивачем.

Доводи відповідача відносно того, що довідка щодо його проживання за адресою Квартири видана 21.08.2014 року, тобто прострочена за часом, і він не надавав згоди на її видачу, не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки факт реєстрації відповідача за адресою Квартири підтверджується також даними, отриманими судом з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області, запит до якого у відповідності до положень ч. 3 ст. 122 ЦПК України було зроблено судом після отримання позову.

Доводи відповідача відносно того, що позивач систематично не виконує регламентні роботи з утримання будинку та прибудинкової території, судом також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини.

Надану відповідачем копію аркушу газети Время з інформацією щодо виявлення прокуратурою багатомільйонного розкрадання в Жилкомсервісі, суд не може визнати належним та допустимим доказом, який свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Доводи відповідача та його представника відносно того, що позивачем не доведено ту обставину, що саме останній є виконавцем відповідних робіт та послуг, спростовуються наданими позивачем доказами, а саме рішеннями Харківської міської ради № 1186, № 806, № 72, № 893, № 39, згідно яких позивач визначений виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова та Харківської міською радою було затверджено тарифи на відповідні послуги, що надаються позивачем.

Враховуючи наведене, суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 2547,47 грн.

Розмір судового збору в даній цивільній справі складає 243,60 грн., які були сплачені позивачем під час пред'явлення позову. Позивачем було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 6174,27грн. Судом задоволено позовні вимоги в розмірі 2547,47 грн. Таким чином, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог відшкодуванню підлягають витрати по сплаті судового збору в розмірі 100,50 грн., які суд стягує з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Жилкомсервіс» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» грошові кошти у розмірі 2547,47 гривень (дві тисячі пятсот сорок сім гривень сорок сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 100,50 гривень (сто гривень пятдесят копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Крівцов Д.А.