РІШЕННЯ

іменем України

"22" серпня 2016 р. 145/1213/16-ц

2/145/665/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 16 червня 2011 року Тиврівським районним судом Вінницької області було винесено рішення в справі № 2-178/11, яким було розірвано укладений шлюб між нею і відповідачем ОСОБА_2.

Від шлюбу вони мають спільних дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і сина ОСОБА_4 18 листопада 2009 року народення.

Вони перестали з відповідачем проживати разом однією сім"єю, спільного господарства не ведуть.

До 01 січня 2016 року відповідач надавав допомогу на утримання дітей.

Оскільки батьки рівні в своїх правах та обов"язках щодо утримання дітей, тому вона вважає, що батько зобов"язаний забезпечити утримання дітей у ромірі 50 відсотків від витрат на дітей, які в середньому складають 4000 грн., щомісячно.

Відповідач не має систематичного заробітку, наскільки їй відомо, офіційно не працює, а якщо отримує дохід то офіційно не офорляє трудові відносини, так як він здійснює ремонті роботи у помешканнях приватних осіб.

Іних утриманців та дітей у відповідача не має, він є працездатним.

Просить стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її користь, на утримання дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з січня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги змінила, просить стягувати аліменти з відповідача в розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину, з дня подачі позовної заяви до суду, пояснила, що в неї є квартира в м. Гнівань по вул.Соборна, 84/5, яку вона успадкувала від бабусі. Транспортних засобів, інших утриманців не має. Вона здорова у старшого сина бронхіальна астма. Вона працює в ТОВ "Аграна-Фрут-Лука" (збір яблук і фруктів), отримує заробітну плату 2300- 3000 грн. в місяць.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, пояснив, що він здоровий, працездатний, власної нерухомості та транспортного засобу немає. Його дружина ОСОБА_5 вагітна, з ним проживає син дружини від першого шлюбу - ОСОБА_6, інших утриманців не має. Він займається ремонтом квартир (робота сезонна), його дохід становить 4000 - 5000 грн.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Тиврівського райсуду від 16.06.2011 р. шлюб між ними розірвано.

В шлюбі у них народилось двоє дітей: 31.07.2001р. - син ОСОБА_3, 18.11.2009р. - син ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.4,5).

Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що стверджується довідкою про склад сімї Гніванського комунального підприємства "Гніваньводопостач" № 9569 від 25.07.2016 року (а.с.6) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 25.07.2016 року (а.с. 7).

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обовязком обох батьків.

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 р." прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить 1531 грн. з 1 грудня - 1550 грн. в місяць.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач постійного місця роботи не має, працездатний, фізично здоровий, інших утриманців не має, а тому суд вважає обґрунтованим визначення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання дітей в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно - в межах визнаного відповідачем, що приблизно відповідає половині визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитину даного віку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 223, 367 ЦПК України, ст.ст.180-182, 184 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина- Гульчака ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі по 600 (шістсот) гривень щомісячно на кожну дитину починаючи з 01.08.2016 року до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 551 ( пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Рішення в межах платежу за один місяць в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Кіосак Н. О.