справа №619/1152/16-ц
провадження №2/619/788/16
16 травня 2016 року Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М.
судового засідання ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вищевказана квартира належить їй та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності Свідоцтво про право власності вона отримала на прізвище Зеєнко, але 20.08.1996 року шлюб було розірвано, після чого 07.12.1998 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище на Минко. 17.03.2005 року шлюб було розірвано, 08.09.2012 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_5. За вищевказаною адресою зареєстровані вона з донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_3 На даний час відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (колиш.Щорса), 12, кв.8. У звязку з тим, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше 15 років, та сам не бажає прийти до відповідних органів для зняття з реєстрації, вона вимушена звернутися до суду із заявою про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.
Позивач в судове засідання не зявилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності Зеєнко (після одруження ОСОБА_5) ОСОБА_7 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 15.03.1995 року №80П, копіями свідоцтв про розірвання шлюбу та укладення шлюбу.
Відповідно даних адресно-довідкового підрозділу ГУДМ УДМС України в Харківській області, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 25.10.1998 року.
Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно акту від 22 березня 2016 року, складеного депутатом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, відповідач не проживає за вказаною вище адресою, не має особистих речей та не сплачує рахунки за комунальні послуги з червня 2001 року та по теперішній час.
З довідки ПП «Затишний будинок-2006» від 23.03.2016 року за №10 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 2 ст.386 ЦК України власнику надається можливість звернення з позовом про вчинення певних дій для запобігання порушенню свого права власності, що може мати місце у майбутньому.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Оскільки знаходження відповідача на реєстрації у квартирі, належній позивачу, перешкоджає здійсненню у повній мірі права розпорядження цим майном, позов підлягає задоволенню.
Таким чином, суд визнає відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно що вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-216, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 таким, що втратив право кристування квартирою №2 будинку №5 по вул. Нова в смт Солоницівка Дергачівського району Харківської області.
Рішення є підставою для скасування реєстрації ОСОБА_3 за вказаною вище адресою.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І. М. Нечипоренко