АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/10/16-ц 22-ц/774/1415/К/16
Справа № 182/10/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1415/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 48 (4) Доповідач Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Михайлів Л.В.

секретар: Маслова К.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_6 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, в обґрунтування якого зазначила, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2011 року з ОСОБА_6 було стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.07.2011 року і до повноліття дітей. На теперішній час виконавчий лист № 2-3919/2011 від 29.09.2011 року знаходиться на виконанні в ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції.

Однак відповідач систематично ухиляється від сплати аліментів, сплачує не кожен місяць, внаслідок чого за період з 01.02.2013 року по 30.11.2015 року включно виникла заборгованість в розмірі 13493,80 грн., при цьому враховано суму заборгованості за попередній період під час перебування виконавчого документа на виконанні у ВДВС Марганецького МУЮ.

Просила суд стягнути з ОСОБА_6 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за зазначений період в розмірі 80797,07 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2013 року по 30.11.2015 року включно в розмірі 40400,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_5, посилаючись порушенням судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволення позовних вимог ОСОБА_2 повністю.

Вважає, що судом першої інстанції взято до уваги розрахунок державного виконавця, відповідно до якого, розмір заборгованості по аліментам складає 13288,60 грн., однак не враховано, що в даному розрахунку зазначена заборгованість по аліментам за попередні роки, тобто 6605,53 грн. заборгованості виникло до 2013 року, що суперечить діючому законодавству.

Крім того, на думку представника відповідача, при розрахунку розміру неустойки, не було враховано, що пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів, при цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам Закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як встановлено судом та сторонами не оспорюється, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2005 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2011 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на їх користь в особі матері ОСОБА_2, щомісячно, починаючи з 04.07.2011 року і до повноліття дітей.

На підставі даного рішення суду був виданий виконавчий лист № 2-3919/11, який перебував на виконанні у ВДВС Марганецького міського управління юстиції, а на теперішній час перебуває на виконанні у ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції (а.с. 8-10).

Як вбачається з розрахунку, складного державним виконавцем ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції, заборгованість по аліментам по виконавчому листу № 2-3919 за період з 12.02.2013 року по 01.05.2016 року складає 13288,60 грн. (а.с. 24).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої зобовязання по виплаті аліментів виконував неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментах, у звязку з чим підлягає сплаті неустойка в розмірі 80797,07 грн., яку, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, слід зменшити до 40400,00 грн.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідний висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015 року (справа № 6-94цс15) та згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом при розрахунку розміру пені, не враховано, що в розрахунку суми заборгованості по аліментам (а.с. 24), складеному державним виконавцем, зазначена заборгованість по аліментам за попередні роки, а саме: 6605,53 грн. до 2013 року, що суперечить діючому законодавству.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем ОСОБА_2 заявлено вимоги щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період саме 01.02.2013 року по 30.11.2015 року включно, а тому, як вважає колегія, не підлягає врахуванню заборгованість по аліментам в розмірі 6605,53 грн., яка виникла до лютого 2013 року.

Колегія суддів, перевіривши правильність наведеного судом першої інстанції розрахунку неустойки (пені) не погоджується з ним, оскільки кількість днів прострочення виконання зобовязання зі сплати заборгованості по аліментам обчислюється виходячи з того, скільки днів було у місяці, в якому аліменти не сплачувались. Тому, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем невірно проведено розрахунок неустойки (пені), з огляду на правовий висновок Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа № 6-94цс15) знаходять своє підтвердження та заслуговують на увагу.

З урахування вищенаведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за період з 01.02.1013 року по 30.11.2015 року, включно, сума пені у розмірі 4315,61 грн., виходячи з розрахунку:

Місяць в якому наявна заборгованість по аліментамСума нарахованих аліментів (грн.)Сума сплачених аліментів (грн.)Сума заборгованості (грн.)Кількість днів, у відповідному місяціПеня (грн.)
2013 рік
Березень43,66
Квітень35,8
Травень43,66
Червень752,50752,530225,75
Липень752,50752,531233,275
Серпень752,5500252,53178,275
Вересень752,5500252,53075,75
Жовтень752,50752,531233,275
Листопад752,5500252,53075,75
Грудень752,50752,531233,275
Всього за 2013 рік 1878,47

2014 рік
Січень17,93
Лютий 96,84
Вересень16,9
Жовтень24,13
Грудень24,13
Всього за 2014 рік 1079,93

2015 рік
Лютий 14,6
Квітень22
Травень 754,60754,631233,926
Червень754,60754,630226,38
Серпень754,60754,631233,926
Листопад754,60754,630226,38
Всього за 2015 рік 1357,21
Всього за період 01.02.2013 р. по 31.11.2015 р. 4315,612

При цьому, розрахунок неустойки (пені) за лютий 2013 року, березень-серпень 2014 року, листопад 2014 року, січень 2015 року, березень 2015 року, липень 2015 року, вересень 2015 року та жовтень 2015 року не провадиться, оскільки, як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах (а.с. 24), у вказані місяці аліменти відповідачем були сплачені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Колегія вважає, що відповідачем доказів про тяжке матеріальне становище, сімейне становище, або інших доказів неможливості сплати аліментів у період з 01.02.2013 року по 31.11.2015 року ані суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано та не зазначено, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зменшення розміру неустойки (пені).

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 487,20 грн. (а.с. 4).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції відповідно до положень п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2013 року до 30 листопада 2015 року включно в сумі 4315 (чотири тисячі триста пятнадцять) грн. 61 коп. та судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 487 грн. 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.А. Братіщева

Судді: Н.М. Грищенко

ОСОБА_8