Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Міщенко Т.М. Суддя доповідач Бондар М.С
28 липня 2016 року Справа № 22ц/778/3392/16
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Бєлка В.Ю., Онищенко Е.А.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.06.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що 13.08.2013 року у органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення суду, відповідач зареєстрував за собою право власності на земельну ділянку площею 600 кв.м по АДРЕСА_1. Стверджувала, що згадана земельна ділянка не є спадковим майном, а тому набувач не може бути її власником. Тому, за її думкою, на умовах ст.215 ЦК, позов має бути задоволеним.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.06.2016 року позов відхилено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликала суд скасувати судове рішення з ухваленням нового, зазначаючи, що суд неправильно визначив обставини справи й невірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального и процесуального права.

Відмовляючи у задоволені заявлених вимог у справі, суд першої інстанції виходив із того, що набуття власності на спірне майно відбулося за правочином та за рішенням суду, а отже законно.

У ЦК визначені способи набуття права власності й вони стосуються всіх форм права власності.

Підстави набуття права власності - це юридичні факти. В багатьох випадках ними є правочини (ч.2 ст.328 ЦК).

Всі підстави набуття права власності мають бути не забороненими законом, тобто правомірними. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК).

У статті 328,373 ЦК зазначено, що право власності, в тому числі і на земельну ділянку, набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що 20.11.2012 року Мелітопольський міськрайонний суд ухвалив рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно й визнав за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 600 кв.м по АДРЕСА_1. Рішення набрало чинності 28.03.2013 року (а.с.30).

Також, із рішення суду слідує, що ОСОБА_2, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 10.11.2006 року, придбала у ОСОБА_3 житловий будинок по вул.Бердянська,1 у м.Мелітополі, який розташований на приватизованій спірній земельній ділянці.

Право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації відповідно до Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", і тому у набувача право власності на нерухомість виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст.331 ЦК).

Згідно зі ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підставою для державної реєстрації прав, зокрема є: г) рішення суду .

На підставі зазначеного рішення 25.07.2013 року ОСОБА_2 провела реєстрацію речових прав на спірну земельну ділянку (а.с.3).

Свої вимоги, заявник обґрунтовувала положеннями ст.215 ЦК.

Відповідно до ст.215 ЦК недійсним є правочин, у разі недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст.220 ЦК.

Втім, у позові не ставиться питання про визнання правочину недійсним, за яким ОСОБА_2 набула право власності на спірну земельну ділянку.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

З огляду на викладене, судом першої інстанції правильно встановлені обставини спору та закон якими вони регулюються. Тому підстав для скасування рішення суду не убачається.

Керуючись ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.06.2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: