Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 337/6657/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Курбатова О.М.
Провадження № 22-ц/778/3316/16 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Кочеткової І.В.

за участю секретаря: Бурими В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2016 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Восьма Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив, до ОСОБА_4, третя особа: Восьма Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

В обґрунтування позовних вимог остаточно зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Заповіт ОСОБА_5 не склав. Спадкоємцями першої черги за законом є він та відповідач по справі, мати ОСОБА_5

Про смерть ОСОБА_5 йому стало відомо 09 жовтня 2015 року.

Вважав, що пропустив строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 з поважних причин, і просив визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою, визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що дізнався про смерть батька лише в 2015 році, на час смерті батька він був неповнолітнім. Посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та доводи його адвоката, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість висновків суду є неприйнятними, виходячи з наступних обставин.

Наслідки спливу позовної давності врегульовані ст.267 ЦК України.

Разом із цим, відповідно ч.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України, і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки в даній справі спадщина відкрилася та строк позовної давності за вимогами позивача сплив до набрання чинності Цивільним кодексом України ( 1 січня 2004 року), то при вирішенні цього питання суд правильно виходив з правил, встановлених Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року, зокрема ст.ст. 71, 80, 525, 529, 549, 550.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом (моментом) відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Частиною 1 статті 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР).

Статтею 550 ЦК УРСР передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_4 належало на праві власності по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Спадщина відкрилася на 1/2 частини квартири. Враховуючи, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, строк для прийняття спадщини спадкоємцями сплив 19 листопада 2000 року.

Відповідач, мати померлого проживала разом з спадкодавцем в квартирі і продовжує проживати там по даний час, спадщину прийняла, подавши заяву до нотаріальної контори, та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 26.12.2000 р. ( а.с.11,12 ).

ОСОБА_3 спадщину не прийняв, в квартирі не проживав, із заявою до нотаріальної контори не звертався.

ОСОБА_3 визнав факт пропуску ним строку позовної давності, вказавши, що причиною пропуску строку позовної давності є те, що на час відкриття спадщини він був неповнолітньою особою та не знав, що ОСОБА_5 є його батьком. У свідоцтві про народження ОСОБА_3, виданому 23.10.1985 р., батьком зазначено ОСОБА_5 Після досягнення ІНФОРМАЦІЯ_2 року повноліття ОСОБА_3 на спадкове майно не претендував, не ставив питання про продовження судом шестимісячного строку для прийняття спадщини з підстав поважності причин пропуску цього строку.

Встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що позивачу вказаний строк судом не продовжувався і за встановлених обставин підстав для продовження строку прийняття спадщини не вбачається.

З позовом позивач звернувся 17.12.2015 р., через 15,5 років після смерті спадкодавця.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги щодо необгрунтуваності висновку суду про пропуск строку позовної давності без поважних причин.

Отже, вирішуючи даний спір суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Рішення є правильним по суті і справедливим, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: