АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4679/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Шумейко О.І.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРЛІНГ ТРЕЙД» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРЛІНГ ТРЕЙД» про визнання недійсним договору позики та застосування наслідків недійсності правочину,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРЛІНГ ТРЕЙД» про визнання недійсним договору позики та застосування наслідків недійсності правочину - задоволено.

Визнано недійсним договір позики (поворотної фінансової допомоги) №25/12 від 25 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Старлінг Трейд».

В порядку застосування наслідків недійсності правочину стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Старлінг Трейд» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1 279 257 грн. 75 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Старлінг Трейд» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Старлінг Трейд» судовий збір у сумі 3654 грн. в дохід держави.

Не погоджуючись з рішенням суду, директорТовариства з обмеженою відповідальністю «Старлінг Трейд» Шпак Олександр Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Старлінг Трейд» про визнання недійсним договору позики та застосування наслідків недійсності правочину.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 грудня 2014 року між сторонами укладено договір позики, за умовами якого позивач надав товариству в позику грошові кошти у сумі 1279257 грн. 75 коп.

Позивач зазначає, що даний договір суперечить вимогам законодавства, а саме: ч. 3 ст. 238 ЦК України, про що позивачу було роз'яснено вже після укладення правочину. Вказане, на думку позивача, є підставою для визнання правочину недійсним.

За таких обставин, позивач просить суд визнати недійсним договір позики (поворотної фінансової допомоги) від 25 грудня 2015 року № 25/12, в порядку застосування наслідків недійсності правочину стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 1279257,75 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 25 грудня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Старлінг Трейд» укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги) від 25 грудня 2014 року № 25/12, за умовами якого позивач зобов'язався надати товариству безвідсоткову позику (поворотну фінансову допомогу) у сумі 1500000 грн. строком до 24 грудня 2015 року.

До вказаного договору укладено додаткову угоду № 1 від 29 грудня 2014 року, за змістом якої змінено строк повернення та розмір позики.

Договір укладений в письмовій формі та підписаний ОСОБА_1 від імені кредитора та ОСОБА_1 як директором ТОВ «Старлінг Трейд», від імені позичальника.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ТОВ «Старлінг Трейд» та до 14 січня 2015 року займав посаду директора товариства.

Між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі укладеного договору позики.

Позивач виконав свої зобов'язання та перерахував на користь товариства «Старлінг Трейд» позику у сумі 1279257,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 25 грудня 2014 року та не заперечувалося представниками відповідача в суді першої та апеляційної інстанцій.

Тобто, при укладенні договору позики були допущені порушення вимог статті 238 ЦК України, оскільки ОСОБА_1 як директор товариства вчинив правочин у власних інтересах, а виходячи з цього оспорюваний позивачем правочин є недійсним та не створює юридичних наслідків для сторін.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання недійсним договору позики (поворотної фінансової допомоги) № 25/12 від 25 грудня 2014 року та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 1 279 257,75 грн. в порядку застосування наслідків недійсного правочину.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не застосовані під час вирішення даної справи положення ч. 3 ст. 13 ЦК України, відповідно до якої не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом не встановлено, що під час укладення оспорюваного правочину позивачем було вчинено дії з наміром завдати шкоди підприємству, а навпаки, встановлено, що станом на кінець грудня 2014 року грошові кошти були необхідні товариству для розрахунку за кредитними договорами. Крім того, відповідачем даний факт не спростовано ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції.

Що стосується в подальшому укладення додаткової угоди до договору, за умовами якої змінено строк повернення позичених коштів, то така додаткова угода не спричиняє юридичних наслідків для сторін, оскільки основний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРЛІНГ ТРЕЙД» - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді