АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Побірченко Т.І., Барановської Л.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року про відмову у забезпеченні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив витребувати з незаконного володіння відповідача майно, зокрема, картину невідомого художника кінця 19-го - початку 20-го сторіччя під умовною назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» та картину невідомого художника кінця 19-го - початку 20-го сторіччя під умовною назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Крім того, позивачем було заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності належить відповідачеві. В обґрунтування вимог клопотання позивач зазначав, що незабезпечення позову в обраний останнім спосіб може зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду в справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову. Скаржник послався на те, що сторонами в укладеному між ними договорі передбачено право позивача звернутися до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

Заслухавши думки учасників процесу, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, та залишення без змін ухвали суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Як вбачається з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно відповідача.

За змістом ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відмовляючи позивачеві в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що обраний заявником вид забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позовними вимогами.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги про витребування конкретного майна(двох картин) з незаконного володіння ОСОБА_2, яке позивач передав відповідачеві до 10 квітня 2016 року в безоплатне користування за договором, укладеним між сторонами 05 січня 2016 року.

Між тим, квартира, на яку позивач просить накласти арешт, не стосується предмету спору та не входить до переліку майна, яке ОСОБА_1 просить витребувати з володіння відповідача.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що предметом спору є витребування майна з чужого незаконного володіння, а не стягнення компенсації вартості такого майна, з огляду на що незабезпечення даного позову в обраний позивачем спосіб жодним чином не впливає на можливість виконання рішення суду в майбутньому.

Крім того, колегія вважає недоцільним посилання скаржника на п. 2.5 Договору від 05 січня 2016 року, укладеного між сторонами, згідно якого після закінчення строку дії Договору позивач має право на звернення до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, оскільки наявність відповідного права у позивача ніким не заперечується, проте згаданий пункт Договору не може створювати для суду обов'язку таку заяву задовольнити.

Доводи позивача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині неповідомлення позивача про дату та місце розгляду заяви про забезпечення позову також підлягають відхиленню, оскільки за змістом ч. 1 ст. 153 ЦПК України, така заява розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Відповідно до п.1ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: