Справа № 308/7204/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Панька В.Ф., суддів: Бисаги Т.Ю. та Фазикош Г.В.,

при секретарі: Шукаль О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_2, від імені якої на підставі довіреності діє представник ОСОБА_3, до ОСОБА_1, третя особа з самостійними вимогами на предмет спору Державне підприємство радгосп-завод «Ужгородський», про припинення права користування житлом, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом про припинення права користування житлом у червні 2015 року. Просила визнати припиненим право користування ОСОБА_1 квартирою №3, що розташована по вул. Головній, 51 в с. Оноківці, Ужгородського району. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач (її онук) зареєстрований за вищевказаною адресою, але вже понад 10 років він там не проживає,крім того,не веде спільного з наймачем господарства, не піклується про помешкання в якому зареєстрований, не сплачує жодної плати за користування житлом у звязку з невиконанням ним зобовязань щодо утримання житла,ведення спільного господарства, позбавляє його прав на користування житлом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20 квітня 2016 року позов задоволено.

ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Доводить про порушення норм процесуального права та неправильного та неправильно застосовано норми матеріального права, неналежно досліджено докази по справі, зроблено висновки,які не відповідають обставинам справи,що призвело до неправильного вирішення справи. Указує, що позивачкою не подано ордеру на вселення та договору найму житла, який би підтверджував той факт, що позивачка є наймачем спірного житла, і не подано жодного доказу того, що відповідачем порушено права позивачки,як наймача. Зазначає, що у суду першої інстанції не було підстав для визнання припиненим права відповідача користування квартирою.

У письмових запереченнях представник позивачки ОСОБА_3 Просить апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін. Указує, що суд ухвалив рішення на підставі повного та всебічного дослідження належних та допустимих доказів, застосував ті правові норми,які підлягають до застосування щодо цих правовідносин. Зазначає, що в апеляційній скарзі не наведено жодних достовірних заперечень на висновки суду першої інстанції,які могли б слугувати підставою для його скасування.

Суд першої інстанції було встановлено, що у позивачки на даний час відсутній договір найму чи ордер на вселення в приміщення, зазначені документи були втрачені, проте факт її безперервного, безперешкодного, добросовісного проживання в гуртожитку з сімєю підтверджується записами по господарських книг і саме на неї відкрито особовий рахунок,як на головного квартиронаймача. Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, який разом з наймачем зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, більше 10 років як залишив зазначене помешкання і проживає разом з своєю дружиною за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська, 94. Даний факт не заперечив і відповідач, а також свідки.

Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 після створення сімї переїхав з місця своєї реєстрації до м. Ужгорода понад 10 років тому, добровільно. Протягом цього часу ОСОБА_2 жодних перешкод у користуванні спірною квартирою не чинила, відповідач більше шести останніх місяців відсутній за місцем своєї реєстрації без поважних причин, а тому є всі підстави для його виселення.

Апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР.

Згідно з ст.116 Житлового кодексу Української РСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно ст.157 Житлового кодексу Української РСР членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Як видно з повідомлення Оноківської сільської ради Ужгородського району (а.с.159), в сільській раді відсутні відомості щодо власника житлового будинку (гуртожитку) за адресою: с. Оноківці, Ужгородського району, вул. Головна,51, не перебуває в комунальній власності.

Як встановлено матеріалами наявними в справі та висновком до якого прийшов суд першої інстанції, що у позивачки ОСОБА_2 на даний час відсутній договір найму чи ордер на вселення в приміщення, зазначені документи були втрачені. Колегія суддів приходить до висновку, що у звязку з цим позивачка не може скористатися своїм правом і виселити ОСОБА_1 з цієї квартири, оскільки сама не набула достатніх прав на це житло.

Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307,309,313,316,317,319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

3. Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом двадцяти днів.

Судді: