Номер провадження 22-ц/788/909/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Попруги С. В. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а :

30 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Пролетарська, буд. 88/1. Відповідач, яка є його колишньою дружиною, зареєстрована в будинку з 1995 року, але фактично не проживає у ньому з лютого 2006 року і по теперішній час. Він звертався до відповідача з проханням знятися з реєстраційного обліку в належному йому будинку, але остання відмовилася. Крім того, зазначав, що ОСОБА_3 забезпечена власним житлом за адресою: м. Суми, вул. Комунарів, буд. 63/1.

А тому, просив визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: м. Суми, вул. Пролетарська, буд. 88/1.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком 88/1 по вул. Пролетарська в м. Суми.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

При цьому зазначає, що житловий будинок № 88/1 по вул. Пролетарська в м. Суми є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки він був придбаний у 1994 році в період перебування з позивачем у зареєстрованому шлюбі.

Вказує, що до звернення до суду з вказаним позовом між нею та позивачем не було ніяких протиріч з приводу будинку. Вони мали домовленість провести добровільний поділ спільного майна подружжя та зареєструвати частину будинку на їх дочку, яка зареєстрована та мешкає в спірному будинку.

08 жовтня 2015 року у звязку з необхідністю оформлення субсидії вона самостійно знялась з реєстрації у будинку. При цьому була впевнена в тому, що ці дії ніяким чином не вплинуть на її право власності на частку в спільній сумісній власності подружжя.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, позивача ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_5, які проти скарги заперечували, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, вказаним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 03 серпня 1991 року сторони зареєстрували шлюб (а.с. 7, 42).

На підставі договору купівлі-продажу від 04 липня 1994 року ОСОБА_4 на праві власності належить житловий будинок № 88/1 по вулиці Пролетарська в м. Суми (а.с. 8-10).

В вищевказаному будинку з 08 липня 1995 року зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджується записами у будинковій книзі (а.с. 11-15).

З 08 жовтня 2015 року ОСОБА_3 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20, 40 зворот).

28 лютого 2006 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 16).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, будучи зареєстрованою у житловому будинку № 88/1 по вулиці Пролетарська в м. Суми, не проживає в ньому без поважних причин з 2006 року.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Як на підставу для задоволення позову про визнання відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням суд послався на положення ст. ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до яких наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування житловим приміщенням, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців.

Проте судом не враховано, що норми статей 71, 72 ЖК України не розповсюджуються на спірні правовідносини, оскільки будинок був придбаний за час шлюбу сторін у справі і відповідач є фактичним співвласником цього будинку.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Виходячи зі змісту зазначених норм права, можна зробити висновок про те, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна.

Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок № 88/1 по вулиці Пролетарська в м. Суми придбаний за час шлюбу, а тому на нього розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя.

Відтак висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку є помилковим, оскільки остання є фактичним співвласником зазначеного будинку, а власникові відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин, відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як таке що ухвалене з порушенням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір в сумі 606 грн. 32 коп. підлягає відшкодуванню позивачем у звязку із задоволенням апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок компенсації судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 606 грн. 32 коп.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді