Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/327/16-ц
провадження: 2/614/127/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

17.05.2016р. суддя Борівського районного суду Харківської області Люба В. І.,

розглянувши в смт. Борова Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, по довіреності ОСОБА_2, до Борівської селищної ради Борівського району Харківської області, треті особи: Борівська районна державна адміністрація Харківської області, державний нотаріус Борівського районного нотаріального округу Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, в порядку ст.ст. 158, 197 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 22.04.2016р. звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовною заявою, яку уточнив 16.05.2016р. та вказав, що 13.05.1999 р. померла матипозивача ОСОБА_1 ОСОБА_3, після смерті якої позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно, що перебувало у власності її покійної.

Але постановою державного нотаріусу Борівської ДНК Харківської області №503/02-31 від 02.04.2016р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) площею 4,8 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Борівської селищної ради Борівського району Харківської області, на яку померла ОСОБА_3 мала право згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії XP № 0238291, так як не було надано правовстановлюючого документу з відповідною державною реєстрацією права власності за померлою.

Тому представник позивача ОСОБА_2 просить визнати за ОСОБА_1 право на право власності на земельну частку (пай) площею 4,8 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Борівської селищної ради Борівського району Харківської області,на яку померла ОСОБА_3 мала право згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії XP №023829, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 13.05.1999р.

Представник позивача ОСОБА_2 надав до суду заяву, в якій підтвердив вищевикладене, підтримав позовні вимоги та просить справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача територіальної громади Борівської селищної ради Борівського району Харківської області надав до суду заяву, в якій вказав, що проти позовних вимог не заперечує та просить справу розглядати за його відсутності.

Представник третьої особи Борівської РДА Харківської області ОСОБА_4 просить справу розглядати за його відсутності, в частині вирішення справи покладається на розсуд суду.

Тому відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України суд розглядає цивільну справу без участі сторін, згідно наданих ними заяв.

Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги конкретні обставини у справі та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважаю, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 1217 ЦК України «спадкування здійснюється за заповітом або за законом».

Відповідно до вимог ч.1 ст.1218 ЦК України: «до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті».

В силу ст. 1261 ЦК України, «у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки».

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України «незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини».

На підставі ч.3 ст. 1296 ЦК України «відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину».

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

В силу ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості).

На підставі ст. ст. 1,2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно п. 1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а тому спадкодавець мав право власності на земельну ділянку в межах згідно з планом, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Постановою державного нотаріуса Борівської ДНК Харківської області №503/02-31 від 02.04.2016р. їй було відмовлено у видачі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину, так як не було надано правовстановлюючого документу з відповідною державною реєстрацією права власності за померлою, (а.с. 11), але п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

Крім того, дані факти та відповідні правовідносини підтверджуються наступнипи матеріалами справи.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 188515, виданого 14.05.1999 р. Борівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, ОСОБА_3 померла 13.05.1999 р. (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АГ №1389626, виданого Борівським райбюро ЗАГС Харківської області від 15.12.1970р., ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.6).

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 20.07.1999 р. було встановлено факт родинних відносин, який полягає в тому, що позивач ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_3 (а.с.7).

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0238291 члену колективного сільськогосподарського підприємства «Борівське» смт Борова Борівського району Харківської області ОСОБА_3 на підставі рішення Борівської РДА Харківської області №17 від 15.01.1997р. надано право на земельну частку (пай) в межах території Борівської селищної ради Борівського району Харківської області розміром 4,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.1999 р. ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки (а.с.10).

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому суддя розглянув цивільну справу у відповідності до вимог ст.11 ЦПК України в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін, вважає, що позивач ОСОБА_1 довела свої позовні вимоги.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 3, 10, 11, 60, 158, 197, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України ст.ст. 81 ЗК України, суддя

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, по довіреності ОСОБА_2, до Борівської селищної ради Борівського району Харківської області, треті особи: Борівська районна державна адміністрація Харківської області, державний нотаріус Борівського районного нотаріального округу Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 01.07.1941р.н. (і.н.) право на земельну частку (пай) по КСП «Борівське» смт Борова Борівського району Харківської області розміром 4,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке за життя належало ОСОБА_3 та було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії XP №0238291, виданого на підставі рішення Борівської районної державної адміністрації Харківської області №17 від 15.01.1997р. і зареєстрованого 01.03.2000р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 926, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 13.05.1999р.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Борівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складене та надруковане суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя Люба В. І.