У х в а л а

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Демяносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2013 року у справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Одеська міська рада, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування нежилого приміщення і усунення перешкод у користуванні нежилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду

м. Одеси від 15 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до суду із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_5 купив нежитлове підвальне приміщення розташоване за адресою:

АДРЕСА_1 витребування у ОСОБА_4 нежитлове підвальне приміщення на користь територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради; усунення перешкод у користуванні шляхом виселення

ОСОБА_4 з нежитлового підвального приміщення та передання на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, посилаючись на те, що вказане нежитлове приміщення підвалу є комунальною власністю територіальної громади та незаконно вибуло з власності громади без її відома та волі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня

2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 січня 2014 року, позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилого підвального приміщення від 25 грудня 2006 року

Витребувано у ОСОБА_7 на користь територіальною громади

м. Одеси, в особі Одеської міської ради, в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради вищезазначене нежитлове підвальне приміщення.

Усунуто перешкоди у користуванні нежитловим підвальним приміщенням, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_7 та передано приміщення на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

31 січня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду міста Одеси від 25 березня 2013 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня

2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2015 року заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду міста Одеси від 25 березня 2013 року по справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Одеська міська рада, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування нежилого приміщення і усунення перешкод у користуванні нежилим приміщенням, залишено без задоволення.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2013 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у

зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених

ч. 2 ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як роз'яснено у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами»: нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив із того, що рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27 вересня 1997 року № 510 «Про результати інвентаризації пам'ятників містобудівництва та архітектури м. Одеси», яке не породжує права власності на вказаний об'єкт, не є нововиявленою обставиною, як стверджує ОСОБА_4, оскільки це рішення досліджувалося та йому надавалася оцінка при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанції.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
М.В. Демяносов
І.К. Парінова