Справа № 752/6901/16-ц
Провадження №: 2/752/3636/16
26.10.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Лебедєва В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
05.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позикидо ОСОБА_2
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 07.10.2010 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики на виконання якого він передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50 000, 00 дол. США, що підтверджено розпискою. Строк повернення позики було визначено до 05.05.2013 року. Однак свої зобов»язання щодо повернення боргу ОСОБА_2не виконала. Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 50 000, 00 дол. США, що станом на 29.04.2016 року за офіційним курсом гривні до долара США встановленого Національним банком України становить 1 259 325, 00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.
У судове засідання позивач не з»явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася повторно, направлена судова повістка за зареєстрованим у встановленому законом порядку її місцем проживання повернута до суду з відміткою відділу зв'язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку про належне повідомлення сторони.
З огляду на викладене, врахувавши думку позивача, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений до ОСОБА_2 позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.10.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, що підтверджується розпискою (а.с. 8).
Відповідно до змісту зазначеної вище розписки, ОСОБА_2 07.10.2010 року позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50 000, 00 дол. США, які зобов»язалася повернути позикодавцеві до 05.05.2013 року.
Відповідно до вимог статтей 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Звертаючись в суд з позовом, позивач зазначив, що у визначений договором позики строк, відповідач не виконала свої зобов'язання щодо повернення позики.
Відповідно до правил ст. 533 ЦК України, грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Як встановлено судом, між сторонами було укладено договір позики. Відповідно до змісту розписки, яка підтверджує укладення договору позики, предметом договору були грошові кошти в іноземній валюті - дол. США.
Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує про невиконання договору позики, укладеного 07.10.2010 року, відповідач у судове засідання не з'явилася, зазначені позивачем підстави для позову не спростувала.
Наразі, зазначені позивачем вимоги про повернення грошових коштів, отриманих за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України відповідач має відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 533, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 213, 224 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 1 259 325, 00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890, 00 грн., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі - 1 266 215 (один мільйон двісті шістдесят шість тисяч двісті п'ятнадцять) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановления ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Плахотнюк К.Г.