АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 654/4417/15-ц Головуючий в І інстанції:Гаврильченко Ю.В. Номер провадження: 22-ц/791/1366/16 Доповідач: Вейтас І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоВейтас І.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Цуканової І.В.,
секретар -Сікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 4 квітня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 05 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_5 був укладений договір № 014/18/1888 та Додаткова угода до нього від 13.03.2009 року, згідно якого ОСОБА_5 отримав кредит у сумі 78000,00 грн., строком до 05 квітня 2017 року зі сплатою 18,5 % річних. Відповідач зобов'язувався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків згідно встановленого графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 05.04.2017 року. Виконання ОСОБА_5 обов'язків за кредитним договором забезпечено договором поруки від 05 квітня 2007 року, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_7 зобов'язалась перед позивачем відповідати за виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором. В порушення умов договору відповідачем ОСОБА_5 грошові зобов'язання не виконуються. В заяві про зміну позовних вимог позивач вказує, що оскільки рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 березня 2011 року було достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка на час розгляду справи так і не повернута боржником та просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 81200 грн., з яких - 31359 грн. 48 коп. - заборгованість за відсотками; 49840 грн. 52 коп. пеня за порушення строків сплати відсотків в період з 15.08.2015 року по 29.02.2016 року.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 квітня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/18/1888 від 05 квітня 2007 року розмірі 81200 гривень, вирішено питання про відшкодування витрат на сплату судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в частині стягнення заборгованості з позичальника - відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі вказує, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є неналежним позивачем по справі, також зазначає, що оскільки рішенням суду від 03.03.2011 року вже достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором, то подальше звернення позивача до суду не допускається, крім того вказує, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову банку.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен банк Аваль», посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_5 в силу принципу диспозитивності, не перевірялось колегією судів, так як ніким не оскаржувалось.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_5 та його представника, представника банку, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції прийшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що 05 квітня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 014/18/1888, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_5 кредит в сумі 78 000 грн. з оплатою за користування кредитними коштами 18,5 % річних на строк до 05 квітня 2017 року включно.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором, між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_8 укладено договір поруки №014/18/1888 від 05.04.2007 року, яким передбачено, що у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором банк має право пред'явити вимоги безпосередньо до поручителя, які він зобов'язаний виконати шляхом сплати суми заборгованості.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.03.2011 року, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідачів солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/18/1888 від 05.04.2007 року в розмірі 73702 грн. 47 коп., з яких 61846 грн. 24 коп. заборгованість за кредитом, 6339 грн. 69 коп. заборгованість за відсотками, 5516 грн. 54 коп. пеня за порушення строків повернення кредиту та відсотків.

Вказане рішення суду відповідачами виконано частково. А саме із розрахунку наданого позивачем вбачається, що заборгованість позичальника за тілом кредиту станом на 29.02.2016 року становить 34157 грн. 58 коп.. Факт часткового виконання рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.03.2011 року відповідач не заперечував, суму залишку заборгованості не спростував.

Згідно розрахунку позивача, в зв'язку з наявністю заборгованості за тілом кредиту, сума заборгованості за відсотками станом на 29.02.2016 року становить - 31359, 48 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків 49840,52 грн..

Колегія суддів не бере до уваги, як юридично безпідставні, доводи апеляційної скарги, щодо неправомірності звернення позивача до суду після ухвалення рішення про дострокове стягнення заборгованості, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Оскільки, рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.03.2011 року в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 61846 грн. 24 коп. не виконане в повному обсязі, залишок заборгованості становить 34157,58 гривень то суд правильно задовольнив позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками, в сумі 31359,48 гривень, які нараховані після ухвалення попереднього рішення суду на залишок непогашеної заборгованості, та пені за період з 15.08.2015 по 29.02.2016 року в сумі 49840,52 гривні.

Колегія суддів також не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строків позовної давності для звернення до суду, як підставу для відмови в позові, так як нормою частини 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Відповідач ОСОБА_5 був присутній час розгляду справи судом першої інстанції, мав можливість заявити суду про застосування наслідків спливу строку позовної давності, але не скористався цим правом. Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (ст. 303 ЦПК України), тому заява про застосування позовної давності може бути розглянута лише якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не є належним позивачем по справі, бо кредитний договір був укладений між відповідачем та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», також не заслуговують на увагу, та спростовуються матеріалами справи. Так, згідно витягу зі статуту Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.39-43) протоколом загальних зборі акціонерів №3б-45 від 14 жовтня 2009 р. прийнято рішення про зміну найменування Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль». Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма правами та обов'язками Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (абз. 6 п.1.3).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, дійшов правильного висновку про задоволення позову, доводи апеляційної скарги його не спростовують. Висновки суду відповідають обставинам справи в межах досліджених в судовому засіданні доказів та нормам законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: І.В.Склярська

І.В.Цуканова