ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/5469/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Каліушко Ф.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Об'єднана Компанія «Укрвуглереструктуризація» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні, матеріальної допомоги, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Об'єднана Компанія «Укрвуглереструктуризація» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні, матеріальної допомоги, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвалою суду від 10 червня 2016 року, у зв'язку з порушенням позивачем вимог статті 119 ЦПК України, а саме не сплатою позивачем судового збору, дана позовна заява залишена без руху, зобов'язано позивача направити на адресу суду документ, що підтверджує сплату ним судового збору та встановлено строк п'ять днів з дня отримання ним даної ухвали для усунення недоліків.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду від 10 червня 2016 року отримана під розписку позивачем 23 червня 2016 року.

29 червня 2016 року на адресу Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява (клопотання) на ухвалу про залишення без руху про звільнення від сплати судового збору за розгляд даної цивільної справи посилаючись на скрутне матеріальне становище.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. А ч. 3 даної статті встановлено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Також частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Водночас, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ своєю Постановою «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, зокрема п. 29 роз'яснив, що за змістом зазначених вище правових норм єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, за підсумовуючим аналізом наведених правових норм єдиною підставою для вчинення судом дій щодо звільнення особи від оплати судового збору є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, згідно зі статтями 10, 60 ЦПК покладається на заінтересовану сторону.

З позовної заяви та заяви про звільнення від сплати судового збору, наданої на виконання вимог ухвали суду від 10 червня 2016 року, не вбачається та позивачем до неї не додано належних та допустимих доказів (довідки про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів тощо) щодо незадовільного його майнового стану, а відтак підстави для задоволення заяви про звільнення позивача від сплати судового збору відсутні.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не виконані вимоги ухвали суду від 10 червня 2016 року, а саме недоліки позовної заяви ним не усунуті.

Частиною 2 ст. 121 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин вважаю, що заява підлягає поверненню позивачеві.

Згідно з частиною 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Об'єднана Компанія «Укрвуглереструктуризація» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні, матеріальної допомоги, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання вчинити дії - повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.