Справа № 630/673/16-ц
Провадження № 2/630/435/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2016 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Дем'яненко І.В.,
за участю секретаря Тимошенко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи органу опіки і піклування Люботинської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини
ОСОБА_1 звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 третьої особи органу опіки і піклування Люботинської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей
Позивач просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з нього аліменти на утримання синів в розмірі по 1/6 частини від усіх видів його заробітку на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2016 року і до досягнення кожним з дітей повноліття.
Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, в судове засідання не з'явилися.
Позивач ОСОБА_1 направила до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без її участі.
Відповідач повідомлений про дату, час, місце розгляду справи через засоби масової інформації, шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий кур'єр»
Від представника третьої особи Служби у справах дітей Люботинської міської ради надійшла заява про розгляд справи без його участі також зазначив, що не заперечує проти задоволення вимог позивача.
Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі зголи позивача суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю.
Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини.
Сторони зареєстрували шлюб 06 червня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління, актовий запис № 661 від 06 червня 2008 року (а.с.3).
Відповідно до рішення Люботинського міського суду Харківської області від 13 листопада 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.11)
Від спільного проживання у позивачки з відповідачем народилися син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 09 вересня 2008 року на підставі актового запису № 611 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області05 серпня 2009 року, актовий запис № 158 (а.с.4,5).
Згідно довідки виконкому Люботинської міської ради Харківської області від 15 червня 2016 року, неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мешкають разом з мамою ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_9 (а.с.20)
Відповідно до довідки Люботинської гімназії №1, мати ОСОБА_5, ОСОБА_3 - ОСОБА_1 виховує дітей сама, піклується про них , батько участі у вихованні дітей не бере (а.с.19).
Як вбачається з матеріалів справи, батько дітей не цікавиться їх життям, здоров'ям, духовним розвитком близько 6 років.
Відповідач за весь час окремого проживання жодного разу не поцікавився життям синів. На даний час ОСОБА_2 проживає окремо від синів та мешкає в м.Туркменбаши, Туркменістан і не приймає жодної участі у їх вихованні, моральному,духовному, фізичному розвитку.
Службою у справах дітей Люботинської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Суд погоджується з наданим висновком, так як він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дітей.
Тобто судом встановлено, що батько тривалий час не виконує своїх батьківських обов'язків, а позбавлення його батьківських прав не порушить прав малолітньої дитини.
Частина 2 ст. 150 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
На підставі п.2) ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до вимог ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
З акту обстеження житлово- побутових умов проживання вбачається, що ОСОБА_4, 2008 року народження та ОСОБА_3, 2009 року народження, мешкають разом з матір'ю ОСОБА_1, яка створила належні умови для проживання синів, займається їх вихованням, духовним розвитком, турбується про його здоров'я, дозвілля. Поряд з тим, батько не займається вихованням та утриманням синів, мешкає окремо та не виявляє уваги до дітей, не цікавиться їх життям.
Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п. 16 вказаного пленуму ВСУ ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
У відповідності до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно до змісту ст. 12 ЗУ „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток,навчання,створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.
Таким чином, у суду є всі правові підстави для задоволення позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки судом встановлено, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, що об'єктивно підтверджено наданими суду доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини присуджуються судом в частині від доходу матері, батька або в твердій грошовій сумі.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України).
З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
На підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі:
Питання щодо судових витрат вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60,61,88, 208, 209, 212--215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст.148, 150, 151, 164, 165, 166, ст. 12 ЗУ „Про охорону дитинства" , Конвенцією про права дитини, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце реєстрації якого невідоме, батьківських прав у відношенні малолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце реєстрації невідомо, останнє відоме місце мешкання АДРЕСА_10, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 аліменти на утримання синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,в розмірі по 1/6 частині всіх видів його заробітку на кожну дитину, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2016 року до досягнення кожним з дітей повноліття.
На заочне рішення відповідачем протягом 10 днів, з моменту отримання копії рішення, до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя(підпис) І. В. Дем'яненко