_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/8645/15-ц
Провадження № 2/520/893/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді: Маломуж А.І.,

за участю секретаря Буланової А.С., Месропянцевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ спільного майна подружжя», та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про поділ спільного сумісного майна подружжя»,

ВСТАНОВИВ:

19.06.2015 року позивач звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнювався, в якому просить суд постановити рішення, яким поділити між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1, спільне сумісне майно, яке складається з житлового будинку під АДРЕСА_1, загальною площею 113,5 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., земельної ділянки площею 0,0242 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5, автомобіль Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_1, 2010 року виготовлення та автомобіль Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_2, 2002 року виготовлення; визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку під АДРЕСА_1, загальною площею 113,5 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м..; визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку під АДРЕСА_1, загальною площею 113,5 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м..; визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0242 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, цільового призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5.; визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0242 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, цільового призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5.; визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право приватної власності на 1/2 частку автомобіль марки Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_1, 2010 року виготовлення; визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 право приватної власності на 1/2 частку автомобіль марки Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_1, 2010 року виготовлення; визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право приватної власності на 1/2 частку автомобіль марки Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_2, 2002 року виготовлення; визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 право приватної власності на 1/2 частку автомобіль марки Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_2, 2002 року виготовлення; стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на Користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Позивач вказує на те, що під час перебування в шлюбі з відповідачем ними було набуте майно, однак вона та її чоловік не можуть дійти згоди щодо його розподілу, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Згодом, 15.09.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 в якому, з урахуванням уточнень, просив ухвалити рішення, яким поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільне сумісне майно яке складається з двох автомобілів ТОУОТА RАV 4,2002 р.в. держ. номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_6, чорного кольору та ТОУОТА RАV4 2010 р.в., держ. номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_7, бежевого кольору; визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на автомобіль ТОУОТА RАV 4,2002 р.в. держ. номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_6, чорного кольору, який знаходиться у її фактичному користуванні; визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль ТОУОТА RАV4 2010 р.в., держ. номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_7, бежевого кольору, який знаходиться у його фактичному користуванні; припинити право ОСОБА_1 на її частку у спільному майні подружжя, а саме у житловому будинку під АДРЕСА_1, загальною площею 113.5 кв.м., та у земельної ділянки площею 0,0242 га., цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер ділянки НОМЕР_5 розташованої за адресую: АДРЕСА_1; поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погашені кредитні зобов'язання перед ОТП Банком, по кредитному договору від листопада 2006 року, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину вартості сплаченого ОСОБА_2 в ОТП Банку тілу кредиту, у розмірі 55000 (п'ятдесяти п'яти тисяч) доларів США, та половину відсотків по кредиту у розмірі 35000 (тридцять п'ять тисяч) доларів США, та усього 90000 (дев'яносто тисяч) доларів США у гривні, по курсу НБУ на дату винесення рішення судом, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, судові витрати.

В обґрунтування свого позову, позивач за зустрічним позовом, посилається на те, що ОСОБА_1 були таємно викрадені та приховані грошові кошти з його сейфу у розмірі 55000 доларів США. Також у листопаді 2006 року між ОСОБА_2 та ОТП Банком був укладений кредитний договір, згідно якого ним на покупку житлового будинку та земельної ділянки розташованих за адресою: АДРЕСА_1 отримано грошові кошти у розмірі 110000 доларів США.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, проти зустрічного позову заперечував.

Представник відповідача у судовому засіданні проти первісного позову заперечував, зустрічну позовну заяву підтримав в повному обсязі.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а у зустрічному слід відмовити, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Цивільного Кодексу України та Сімейним Кодексом України.

Судом встановлено, що 04 вересня 1987 року Відділом запису актів громадянського стану Київського РІК було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про що було складено відповідний актовий запис за № 1106, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 04.09.1987 року, Серія НОМЕР_8 (а.с.7).

Під час перебування у шлюбі сторонами було набуте майно, а саме: житловий будинок під АДРЕСА_1, загальною площею 113,5 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., земельна ділянка площею 0,0242 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5, автомобіль Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_1, 2010 року виготовлення та автомобіль Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_2, 2002 року виготовлення.

Подружні стосунки між сторонами не склались, у зв`язку з чим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2015 року шлюб між ОСОБА_1та ОСОБА_2 було розірвано.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку .

Відповідно до чинного законодавства, загальною спільною власністю чоловіка і жінки є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об'єктом права приватної власності, крім майна нажитого кожним з чоловіка і жінки за час їхнього роздільного проживання при фактичному припиненні подружніх відносин.

Згідно з положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, навіть якщо один із них не мав самостійного заробітку.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна.

Об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Річ це об`єкт матеріального світу, саме предмети якого є об`єктом права власності.

Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України.

Дружина та чоловік з часу реєстрації шлюбу мають право на поділ набутого ними майна як під час перебування у шлюбі, так і після його розірвання.

Ст. 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна.

Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об`єкта права спільної сумісної власності.

При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21.12.2007р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що майно, яке придбано за час шлюбу, а саме: житловий будинок під АДРЕСА_1, загальною площею 113,5 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., земельна ділянка площею 0,0242 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5, автомобіль Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_1, 2010 року виготовлення та автомобіль Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_2, 2002 року виготовлення., є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1

При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Вирішуючи справу по суті, суд не відступає від засади рівності часток подружжя, оскільки матеріали справи не містять жодних відповідних доказів для зменшення частки будь-кого з подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання представника відповідача за первісним позовом в судовому засіданні на факт крадіжки ОСОБА_1 спільно нажитих коштів в сумі 5500 доларів США, не доведено належними та допустимими доказами, оскільки позивачка не визнана у передбаченому законом порядку винною у вчинені крадіжки.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 1 ст. 544 ЦК України).

Позивач за зустрічним позовом, посилається на те що між ним в листопаді 2006 року та ОТП Банком був укладений кредитний договір, згідно якого ним на покупку житлового будинку та земельної ділянки розташованих за адресою: АДРЕСА_1 отримано грошові кошти у розмірі 110000 доларів США в інтересах сім'ї. При цьому, в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано суду належних та допустимих доказів використання цих грошей для покупки вищезазначеного майна, тобто в інтересах сім'ї.

Крім того, як вбачається з зустрічного позову та пояснень представника позивача за зустрічним позовом, в судовому засіданні, кредит в ОТП Банку було сплачено у повному обсязі до розірвання шлюбу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині існування у відповідача за зустрічним позовом обов'язку по виплаті половини грошової суми, сплаченої позивачем для погашення кредиту в ОТП Банку.

Тому суд, виходячи з наведених вимог закону та керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного суд України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», вважає, що по даній справі слід застосувати засади рівності часток подружжя.

Відповідно ст.ст. 355 ч.1, 356 ч.1 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За приписами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального, сімейного законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 293, 294 ЦПК України, ст.ст. 60, 62, 63, 67 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ спільного майна подружжя» задовольнити у повному обсязі.

Поділити між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1, спільне сумісне майно, яке складається з житлового будинку під АДРЕСА_1, загальною площею 113,5 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., земельної ділянки площею 0,0242 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5, автомобіль Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_1, 2010 року виготовлення та автомобіль Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_2, 2002 року виготовлення.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку під АДРЕСА_1, загальною площею 113,5 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м..

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку під АДРЕСА_1, загальною площею 113,5 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м..

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0242 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, цільового призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0242 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, цільового призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право приватної власності на 1/2 частку автомобіль марки Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_1, 2010 року виготовлення.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 право приватної власності на 1/2 частку автомобіль марки Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_1, 2010 року виготовлення.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право приватної власності на 1/2 частку автомобіль марки Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_2, 2002 року виготовлення.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 право приватної власності на 1/2 частку автомобіль марки Тойота Рав 4, державний номер НОМЕР_2, 2002 року виготовлення.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на Користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про поділ спільного сумісного майна подружжя» - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Маломуж А. І.