справа №176/1130/15-ц
провадження №2/176/359/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 квітня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі:

головуючої судді Завізіон Т.В.,

при секретарі Лоцман М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Жовті ОСОБА_1 в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 із третьою особою МС Жовтоводського ГУДМС України в Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Жовтоводського міського суду із позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 (колишня вул. Петровського) в м. Жовті Води Дніпропетровської області та примусово зняти з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі, посилаючись на те, що відповідачі без будь-яких поважних причин не мешкають у спірному приміщенні більш ніж шість місяців.

28 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з заявою про залишення без розгляду заявлених ним позовних вимог до відповідачів в частині зняття з реєстрації за місцем проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Ухвалою Жовтоводського міського суду від 28.04.2016 року зазначені вище вимоги були залишені без розгляду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, пізніше позивач звернувся до суду із письмовою заявою про закінчення розгляду справи у його відсутності. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач, спочатку у позові, а потім і в судовому засіданні посилався на те, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 (колишня вул. Петровського) в м. Жовті Води Дніпропетровської області, яку він успадкував після смерті своїх батьків. У спірній квартирі окрім нього зареєстровані його брат та син відповідно - ОСОБА_2 та ОСОБА_3. ОСОБА_2, його рідний брат, з травня 1997 року виїхав у ОСОБА_4 Федерацію на заробітки, стосунки ні з ним, ні з батьками до їх смерті він не підтримував. Останній раз брат спілкувався з ним по телефону в 2005 році, він (позивач) просив брати надати матеріальну опомогу на лікування матері, але останній йому відмовив, назвати місце свого перебування несхотів. ОСОБА_3, його син, також у 2002 році виїхав у ОСОБА_4 Федерацію на заробітки. У травні 2004 року син одружився із громадянкою ОСОБА_5, в серпні 2005 року в нього народилася дитина і в травні 2009 року син отримав громадянство ОСОБА_4 Федерації. З 2009 році він втратив будь-який звязок із сином, місце його перебування йому не відоме. Посилаючись на те, що відповідачі добровільно залишили спірне житлове приміщення, на те, що він не чинив їм жодних перешкод у користуванні ним, із посиланням на ч. 2 ст. 405 ЦК України позивач просив його позов задовольнити.

Третя особа Жовтоводський міський сектор ГУ ДМС України в Дніпропетровській області належним чином повідомлена про день та час слухання справи, у судове засідання свого представника не направила. При цьому в матеріалах справи міститься письмова заява представника третьої особи, в якій він просить розгляд справи проводити в його відсутність.

Відповідач, ОСОБА_2, в судові засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, заперечень щодо позову не надав. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Відповідач, ОСОБА_3, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, виклик якого проводився у відповідності до положень п. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом публікації оголошення в пресі, в судове засідання не з'явився. Про причини своєї неявки відповідач суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не направив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звернувся, а тому суд дійшов висновку, що відповідач, не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних доказів та постановляє заочне рішення. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді .

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Приписами ч.2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено в судовому засіданні із досліджених судом копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 липня 2000 року, копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 серпня 2006 року, після смерті після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_1. (а.с.9,13)

Із довідки ЖРЄУ №3, копії особового рахунку на спірну квартиру (а.с.10,11) вбачається, що у квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані, окрім позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідачі по справі.

Із пояснень позивача, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні поясненнями свідків, встановлено, що 18 жовтня 1999 року, помер його батько ОСОБА_6, а 27 січня 2006 року померла його мати ОСОБА_7. Після смерті батьків він успадкував квартиру АДРЕСА_5. ОСОБА_2, його рідний брат, зареєструвався у спірній квартирі у 1996 році з дозволу матері, але фактично в ній ніколи не проживав. В 1997 році ОСОБА_2 виїхав до ОСОБА_4 Федерації і більше не повертався. До 2005 року вони періодично спілкувались по телефону, брат говорив, що проживає в Московській області в м. Железнодорожний. ОСОБА_3 у лютому 2007 року був зареєстрований у спірній квартирі з його дозволу. З 2002 року він їздив у ОСОБА_4 Федерацію на заробітки, в травні 2005 року одружився з громадянкою ОСОБА_4 Федерації, у серпні 2005 року у них народилась дитина. А в травні 2009 року ОСОБА_3 став громадянином ОСОБА_4 Федерації. Відповідачі не несуть жодних витрат по утриманню цього житла, наміру вселятися в квартиру не висловлювали, будь-яких перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачам він не чинив.

Обставини на які позивач посилається, як на підставу для задоволення своїх вимог знайшли своє обєктивне підтвердження поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків.

Так, із пояснень свідка ОСОБА_8 судом встановлено, що вона є сусідкою позивача та за життя знала його батьків, а також брата та сина. Свідок пояснила, що брат позивача ОСОБА_9 вже дуже давно поїхав в ОСОБА_4 Федерацію, і більше не повертався, навіть не приїхавши на похорони батьків. Син позивача також в спірній квартирі не проживає вже більше десяти років. Будь-яких суперечок щодо проживання в квартірі між позивачем та відповідачами ніколи не було.

Свідок ОСОБА_10, яка також є сусідкою позивача з 1994 року, дала суду пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що є другом позивача та знає, що в нього є брат ОСОБА_2, який вже приблизно 15 років живе у ОСОБА_4 Федерації. Приблизно п"ять років тому ОСОБА_2 приїздив міняти паспорт і знову повернувся у м. Железнодорожний, де він живе. За життя мати позивача жалілася йому, що ОСОБА_2 кинув її напризволяще та не надає їй допомогу.

Оскільки відповідачі, не являючись власником житла, і членом сімї власника, не проживають і не користуються квартирою №1 в будинку№48 по вул. Бульвар Свободи в місті Жовті Води, що належить позивачу на праві приватної власності більше року, а наявність реєстрації за вказаною адресою перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись належним останній житлом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані і підлягають задоволенню і ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають бути визнані такими, що втратили право користування належним позивачу на праві приватної власності житловим приміщенням.

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачам в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідачі звертались до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачами зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 72, 156 ЖК України, ст.ст. 88, 169, 213-215, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 із третьою особою МС Жовтоводського ГУДМС України в Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_6.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_6.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 121 гривні 80 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 121 гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня проголошення судового рішення через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду Т.В. Завізіон