Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 534/3046/13-ц
№ 2/534/117/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2016 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: позивачкиОСОБА_3
представника позивачаОСОБА_4
представника відповідачаОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Горішні Плавні справу за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду із згаданим позовом, в якому прохає стягнути з ОСОБА_6 відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 49306 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 30 травня 2013 року в районі автозаправної станції, розташованої по вул.Дніпровській,11 в м.Комсомольську Полтавської області, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «Хюндай 130», державний номерний знак ВІ 5447 ВІ, під керуванням позивачки ОСОБА_3, та коня, власником якого був відповідач ОСОБА_6 В результаті ДТП їй було завдано майнової шкоди у розмірі 49306 грн.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому з урахуванням уточнень прохає стягнути з ОСОБА_3 на його користь відшкодування майнової шкоди в розмірі 72000 грн. та моральної шкоди в розмірі 8000 грн. (т.1а.с.79,98).

Свої вимоги мотивує тим, що згадана дорожньо-транспортна пригода сталася виключно з вини позивачки ОСОБА_3, внаслідок чого загинув кінь, який є власністю ОСОБА_6 У відповідності до ч.5 ст.1187 ЦК України, ОСОБА_3, яка керувала транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Тому прохає стягнути з неї вартість племінного коня та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 12 травня 2014 року зустрічний позов ОСОБА_6 прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_3 (т.1а.с.125).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник наполягали на задоволенні первісного позову, посилаючись на те, що відповідачем не було забезпечено належного нагляду за твариною, яка раптово вискочила з лісосмуги на дорогу та наскочила на автомобіль ОСОБА_3 Проти задоволення зустрічного позову заперечували.

Представник відповідача ОСОБА_5 наполягаючи на необґрунтованості первісного позову, заявив, що тварина загинула внаслідок недотримання позивачкою правил дорожнього руху при керуванні транспортним засобом. Її доводи про те, що тварина несподівано вискочила на проїзну частину дороги з лісосмуги та наскочила на автомобіль не відповідають дійсності та спростовуються приєднаними до справи доказами.

З приводу обставин події представник відповідача пояснив, що кінь по кличці Стог належить відповідачу ОСОБА_6 Коли погонич коня купав його у річці Дніпро, кінь чогось злякався та втік від погонича, а через деякий час надійшла звістка про ДТП.

Відповідач ОСОБА_6, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

30 травня 2013 року в районі автозаправної станції, розташованої по вул.Дніпровській,11 в м.Комсомольську Полтавської області, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «Хюндай 130», державний номерний знак ВІ 5447 ВІ, під керуванням позивачки ОСОБА_3, та коня по кличці Стог, власником якого був відповідач ОСОБА_6 В результаті згаданої ДТП автомобілю «Хюндай 130» спричинено механічні пошкодження, а кін загинув.

Наведені вище відомості не заперечувалися в судовому засіданні учасниками судового розгляду та підтверджуються: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30 травня 2013 року (т.1а.с.177), протоколом огляду транспортного засобу від 30 травня 2013 року (т.1а.с.185), актом огляду трупа тварини (т.1а.с.8), світлинами з місця пригоди (т.1а.с.18-20,109-117),

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №491 від 13 вересня 2013 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Хюндай 130», державний номерний знак ВІ 5447 ВІ, складає 47030,74 грн. (т.1а.с.24).

Згідно висновку №П-5 від 20 січня 2014 року ринкова вартість племінного жеребця чистокровної верхової породи по кличці Стог, народженого 01.01.1997 р. в Онуфріївському кінному заводі №175, внесеного у Державну книгу племінних коней чистокровної верхової породи Росії, станом на 16 січня 2014 року складала 72000 грн. (т.1а.с.100).

Під час розгляду цивільної справи за позовами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ухвалами суду від 12 травня 2014 року та 04 серпня 2014 року призначалися комплексні автотехнічні, транспорно-трасологічні експертизи (т.1а.с.125,169), в тому числі із залученням фахівця в області ветеринарної медицини, на вирішення якої були поставлені такі питання: Чи відповідали дії водія автомобіля «Хюндай 130», державний номерний знак ВІ 5447 ВІ, гр. ОСОБА_3 вимогам Правил дорожнього руху в даній дорожній обстановці? Чи мав водій автомобіля «Хюндай 130», державний номерний знак ВІ 5447 ВІ, гр. ОСОБА_3 технічну можливість уникнути наїзду на тварину в даній дорожній обстановці? Чи перебувають дії водія автомобіля «Хюндай 130», державний номерний знак ВІ 5447 ВІ, гр. ОСОБА_3 в причинному звязку з настанням події ДТП? Як повинен був діяти водій автомобіля «Хюндай 130», державний номерний знак ВІ 5447 ВІ, гр. ОСОБА_3 у даній дорожній обстановці з точки зору вимог Правил дорожнього руху? Який механізм утворення пошкоджень, виявлених на автомобілі, завданих в результаті згаданої дорожньо-транспортної пригоди? Яка локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених на тілі у тварини (коня)? Яким було взаємне розташування автомобіля та тварини (коня) в момент дорожньо-транспортної пригоди? Чи опирався кінь кінцівками на поверхню дорожнього покриття в момент ДТП? Чи мало місце заскакування коня на капот автомобіля? Чи мав місце наїзд автомобіля на коня?

Проте, зазначені вище ухвали експертним закладом було повернуто без виконання у звязку із недостатністю вхідних даних про подію дорожньо-транспортної пригоди (т.1а.с.208).

З матеріалів приєднаних до цивільної справи вбачається, що слідчим відділенням Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області (на даний час СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області) здійснюється досудове розслідування за кримінальним провадженням №0000625 від 30 травня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (т.2а.с.17).

Постановами слідчого від 31 липня 2014 року та 07 жовтня 2015 року в рамках згаданого кримінального провадження було призначено комплексну судову транспорно-трасологічну та автотехнічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання, аналогічні тим, що ставилися перед експертами судом в ухвалах від 12 травня 2014 року та 04 серпня 2014 року (т.1а.с.198,202).

Згідно з проведеними в рамках кримінального провадження №0000625 та приєднаними до цієї цивільної справи висновками автотехнічної експертизи №271 від 15 серпня 2014 року, комплексної судової транспорно-трасологічної та автотехнічної експертизи №460/461 від 03 липня 2014 року та комплексної додаткової судової транспорно-трасологічної та автотехнічної експертизи №963/964 від 14 грудня 2015 року, під час зазначеної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «Хюндай 130», державний номерний знак ВІ 5447 ВІ, ОСОБА_3 необхідно було діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди. В умовах місця пригоди факт контактної взаємодії автомобіля «Хюндай 130» з тілом тварини (конем), може характеризуватися як наїзд на тварину (коня). На інші питання експертним висновком відповідей не надано у звязку із відсутність необхідних вхідних даних (т.1а.с.232,236, 246).

Свідок ОСОБА_7 показав в судовому засіданні, що 30 травня 2013 року він працював заправником на АЗС по вул.Дніпровській,11, коли побачив, як по узбіччю із сторони міста Комсомольська шагом йшов кінь. Коли він став переходити проїзну частину дороги, на нього наїхав автомобіль марки «Хюндай» синього кольору. Безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою кінь не біг, а йшов шагом. У ОСОБА_7 склалося враження, що перед наїздом на коня автомобіль не гальмував. Після наїзду, автомобіль проїхав далі та зупинився, а кінь перелетів на протилежне узбіччя, де і помер.

Розглянувши справу в межах заявнених позовних вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами у справі, регулюються нормами цивільного законодаства.

Так, ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст.1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст.1187 ЦК України визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Позивачка ОСОБА_3 є таким суб'єктом і несе відповідальності перед потерпілим (власником тварини) за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події. Отже, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

За змістом ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи. Проте, наполягаючи на тому, що шкоду заподіяно з вини власника тварини, ОСОБА_3 не надано суду доказів на підтвердження обставин, які є підставою для звільнення її він відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, тому посилання на положення статей 1166, 1167 ЦК України, суд вважає неспроможними і не приймає їх до уваги.

З огляду на викладене, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_3 є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог за зустрічним позовом, суд враховує, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння ОСОБА_6 моральної шкоди та її розміру, тому його позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення з ОСОБА_3 вартості тварини в розмірі 72000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з позивачки ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_6 судові витрати по сплаті судового збору за вимогою майнового характеру у розмірі 720 грн.

До матеріалів справи приєднано рахунок №188/1 від 03 жовтня 2014 року на оплату комплексної автотехнічної та транспорно-трасологічної експертизи №827/828 (т.1а.с.205), який згідно повідомлення від 26 листопада 2014 року було оплачено ОСОБА_6 (т.1а.с.208), проте згадані витрати не підлягають присудженню відповідачу, так як вказане експертне дослідження не було проведено.

На підставі викладеного, керуючись ст.1187 ЦК України, ст.213 ЦПК Уураїни, суд, -

в и р і ш и в :

Зустрічний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 72000 грн. та понесені судові витрати у розмірі 720 грн.

У задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди ОСОБА_6 відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно.

Суддя В.В. Крикливий