Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Грицаюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк «Аваль», третя особа Здолбунівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про звільнення майна з-під арешту,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк «Аваль», третя особа Здолбунівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про звільнення майна з-під арешту звернувся представник ПАТ КБ «ПриватБанк».

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Здолбунівського районного управління юстиції ОСОБА_2 від 23 лютого 2010 року ВП №17581790, майно належне ОСОБА_1, проживаючій за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме квартиру АДРЕСА_1 та виключити запис про обтяження з державних реєстрів та стягнути з відповідачів понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

В судове засідання представник відповідача ПАТ «Райффайзен банк «Аваль» не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не зявилась. Про день та час розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала.

В судове засідання представник третьої особи Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про отримання судової повістки рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 26 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк (правонаступником якого згідно статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0711/84/І, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 130000,00 доларів США.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та позичальником було укладено договір іпотеки, відповідно до якого позичальник ОСОБА_1 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 52,50 кв.м., житловою площею 26,20 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_2.

З дослідженої в судовому засіданні постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 лютого 2010 року ВП №17581790 винесеної державним виконавцем Здолбунівського районного упадіння юстиції ОСОБА_2 вбачається, що було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1339 виданого 03 лютого 2010 року Здолбунівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 12275,58 грн. + 122,76 грн. + 120,00 грн. на користь ВАТ «Райффайзен банк «Аваль». Даною постановою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду від 22 березня 2012 року по цивільній справі №2-1474/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення стягнення та виселення вбачається, що позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0711/84/1 від 26 листопада 2007 року в сумі 235 051,74 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20 січня 2012 року становить 1 878 016,39 грн.: звернуто стягнення на майно, яке зазначено в договорі застави №0711/84/М від 26 листопада 2007 року, в договорі застави товару в обороті №0711/84/ТО від 26 листопада 2007 року шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця; звернуто стягнення на квартиру загальною площею 52,5 кв.м., яка розташована за адресою Рівненська область, м.Рівне, вул.Біла, 93/1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки №0711/84/1 від 26 листопада 2007 року)ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. В решті позовних вимог позивачу відмовлено.

Як вбачається з вищевикладеного, договір іпотеки, укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було 26 листопада 2007 року, а постанова державного виконавця про арешт майна боржника ОСОБА_1 та заборону на його відчуження винесена 23 лютого 2010 року, тобто після укладення договору іпотеки.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до п.5.13.2 інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15 грудня 1999 року на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати".

Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.

Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

З дослідженого в судовому засіданні витягу з ЄДР іпотека зареєстрована записом №1 та є чинною.

Тобто, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями та право на розпорядження квартирою кредитором, порушено наявним арештом.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 09 квітня 2014 року №6-13цс14.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні представник позивача належними та допустимими доказами довів заявлені ним позовні вимоги, а відповідачі дані обставини не спростували, тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн. згідно платіжного доручення №IHN95B1C88 від 15 серпня 2016 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,212,213,215,228,294 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк «Аваль», третя особа Здолбунівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про звільнення майна з-під арешту задоволити.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Здолбунівського районного управління юстиції ОСОБА_2 від 23 лютого 2010 року ВП №17581790, майно належне ОСОБА_1, проживаючій за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме квартиру АДРЕСА_1 та виключити запис про обтяження з державних реєстрів.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк «Аваль» на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 грн. в рівних частках.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :