Справа № 135/1589/14-ц Провадження № 22-ц/772/648/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Луценка В.В.,

суддів Сала Т.Б., Денишенко Т.О.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 08 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна, в якому просила поділити майно належне померлому ОСОБА_5

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 08 грудня 2014 року позов задоволено.

Поділено спадкове майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_5, який помер 26.03.2014 року.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, с. Харпачка, вул. Шкільна, 5, загальною площею 56,4 кв.м. та житловою площею 25,7 кв.м. та позначається в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно літерою «А», складові чистини до бунку, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позначаються наступним чином веранда, позначається літерою «а», літня кухня «Б», веранда «б», погріб «В», сарай «Г».

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, с. Харпачка, вул. Шкільна, 5, кадастровий номер земельної ділянки :03:006:0058, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0576га.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, с. Харпачка, вул. Шкільна, 5, кадастровий номер земельної ділянки :03:006:0057, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25га.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки «ВАЗ-2107», 2006 року випуску, колір сірий, двигун V=1451, кузов №Y6D2441, ДНЗ АВ6211АІ, свідоцтво про реєстрацію РСА671058.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на ? частини квартири №68 в буд. №1, що по вул. Прибережній в м. Ладижин, загальна площа квартири 60,15 кв.м. та житлова площа 36,80 кв.м.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 оскаржує його в частині визнання права власності за ОСОБА_2 на транспортний засіб «ВАЗ-2107».

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення, в цій частині, не відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, а тому просила його скасувати в частині визнання права власності за ОСОБА_2на транспортний засіб.

ОСОБА_4 вказує на те, що з 2000 року створила сімю без реєстрації шлюбу з померлим ОСОБА_5, а тому за правилами ст.74 СК України спірний автомобіль належав їм на праві спільної сумісної власності.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Зі свідоцтва про смерть серії І-АМ №283414 вбачається, що ОСОБА_5 помер 26.03.2014 року (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на майно, яке було належне померлому, в тому числі транспортний засіб марки «ВАЗ-2107», 2006 року випуску, колір сірий, двигун V=1451, кузов №Y6D2441, ДНЗ АВ6211АІ, свідоцтво про реєстрацію РСА671058.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.11.2015 року та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 03.12.2015 року встановлено, що ОСОБА_5 з 2005 року до дня смерті проживав з ОСОБА_4

Окрім того, судами встановлено, що з 24.10.1971 року ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, про існування такого шлюбу й того він не був розірваний було достеменно відомо ОСОБА_4

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час розгляду справи ОСОБА_4 не надала будь-яких належних та допустимих доказів того, про розірвання шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно з ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Таким чином положення ст.74 СК України, в даному випадку, не можуть бути застосовані, оскільки ОСОБА_5 під час проживання з ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому законі шлюбі з ОСОБА_6

Окрім цього, рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.11.2015 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 03.12.2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_5, відмовлено.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В іншій частині ОСОБА_4 рішення не оспорювала.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 в своїх позовних вимогах просить визнати за нею право власності на ? частки спірного автомобіля та стягнути на її користь грошову компенсацію, ОСОБА_4 не позбавлена права звернення з відповідною позовною заявою згідно Цивільно процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на обставинах та матеріалах справи, відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування або зміни його відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ ОСОБА_7

Судді: _______ Сало Т.Б.

_______ ОСОБА_8