Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2016 Справа №607/9138/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого Братасюка В.М.

- за участю секретаря Гнатенко І.В.

- позивача ОСОБА_1

- представника позивача ОСОБА_2

- представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500грн.щомісячно, до закінчення ним навчання в навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох річного віку, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від його утримання, як сина, добровільно не надає жодної допомоги на його утримання, а він потребує допомоги так як навчається і є інвалідом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали та просять суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5- ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними та просить відмовити в задоволенні позову оскільки відповідач хворіє, на його утриманні перебуває непрацююча дружина та малолітній син, а тому він не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, просить врахувати і інші обставини, що викладені в запереченні на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав:

Судом встановлено, що в шлюбі, який укладено 14.11.1995року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, народився ОСОБА_4, 07.04.1998року.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД № 048265 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за № 617 від 29.09.2004 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12.10.2007року з ОСОБА_5 було стягнуто аліменти в користь ОСОБА_6 на утримання ОСОБА_4 07.04.1998р.н. у твердій грошовій сумі 250грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Проте з 07.07.2016року виплата аліментів припинена у звязку із досягненням ОСОБА_4 повноліття.

Відповідно до довідки Тернопільського кооперативного торговельно-економічного коледжу №386 від 16.09.2015року ОСОБА_1 є студентом 2 курсу денної форми навчання Тернопільського кооперативного торговельно-економічного коледжу, закінчує навчання 30.06.2018року.

Згідно довідки про доходи КУТОР «Тернопільський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» №1430 від 18.10.2016року, загальна сума доходу ОСОБА_6 з 01.01.2016року по 30.09.2016року становить 9345,52грн.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією АВ №06195, ОСОБА_1 є інвалідом 2-ої групи, інвалідність встановлена з дитинства.

Відповідно до результатів обстеження УЗД правого коліна суглоба від 02.22.2016року зробленого лікувально-діагностичним центром Румед-Т у ОСОБА_5 наявні ознаки Деформуючого Остеоартрозу ІІ ступеня, Хронічний препателярний та інфрапателярний бурсити, Периартрит з гіпертрофією синовіальної оболонки. Аналогічний діагноз ОСОБА_5 поставлено 14.02.2014року та 25.07.2014року згідно ультразвукового обстеження зробленого Тернопільським районним територіальним медичним обєднанням.

Як вбачається із довідок Драганівської сільської ради Тернопільської області №836 та №835 від 19.09.2016року, ОСОБА_5 на своєму утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_7 2005р.н., його дружина ОСОБА_8 не працює від 23.06.2007року по даний час згідно записів трудової книжки серія УКР №2390125.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 рідний брат відповідача, суду пояснив, що його брат ОСОБА_5 отримує дохід від обробляння земельних ділянок сільськогосподарською технікою, проте чи зареєстрований він як приватний підприємець і чи отримує дохід офіційно йому не відомо.

Як стверджує представник відповідача, після розірвання шлюбу з ОСОБА_6, відповідачем позову про поділ майна не подавалося, під час шлюбу було створено ПП «Астра», яке не було банкротом, займалося вирощуванням сільськогоссподарських культур та мало на балансі сільськогосподарську техніку. Свою частку у підприємстві ОСОБА_5 залишив на виховання та навчання сина ОСОБА_1, тобто все залишилося за ОСОБА_6

Проте як стверджує позивач ОСОБА_1, ні він ні його мати жодного відношення до ПП «Астра» не мають і відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, місце знаходженням ПП «Астра» є с.Драганівка, вул.Колгоспна,31А, Тернопільського району, Тернопільської області, тобто воно зареєстроване за місцем проживання відповідача.

Згідно статті 182 Сімейного кодексу України та ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ст.200 цього ж Кодексу, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 не бере участі в утриманні сина ОСОБА_1, матеріальної допомоги не надає, хоча за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, може виконувати свої обовязки по утриманню дитини.

При цьому судом критично оцінюються заперечення представника відповідача щодо задоволення позову з посиланням на ту обставину, що станом на сьогоднішній день відповідач не може надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який є студентом та інвалідом 2-ої групи, через незадовільний стан здоровя відповідача та його дружини, а також утримання їхнього малолітнього сина.

За таких обставин, суд враховуючи вимоги статті 199 Сімейного кодексу України, з урахуванням стану здоровя, матеріального становища дитини і платника аліментів, інших обставин, що мають істотне значення, виходить з рівності обовязку батьків щодо утримання дітей, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому вважає, що позов підлягає до задоволення частково, шляхом стягнення із відповідача в користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 725грн.щомісячно, на період його навчання у Тернопільському кооперативному торговельно-економічному коледжі, починаючи стягувати з 22.08.2016року й до 30.06.2018року.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 213,215, 215, 222, 226 ЦПК України, ст. ст.182, 183, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 725грн.щомісячно, на період його навчання у Тернопільському кооперативному торговельно-економічному коледжі, починаючи стягувати з 22.08.2016року й до 30.06.2018року.

Стягнути із ОСОБА_5 в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 551,20 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддяОСОБА_10