Справа № 309/1228/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Готри Т.Ю., Леска В.В.

за участю секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою відділу освіти, молоді та спорту Хустської районної державної адміністрації на рішення Хустського районного суду від 18 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до відділу освіти Хустської районної державної адміністрації про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Позов обґрунтовано тим, що вона працює на посаді директора Нижньоселищанської ОСОБА_3 ступенів з 12 лютого 2015 року. За час перебування на посаді директора школи до неї не застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Вона неодноразово нагороджувалась грамотами за сумлінну працю та високу професійність та їй неодноразово оголошувались подяки за внесок у виховання учнівської молоді, вмілу організацію педагогічного колективу.

Наказом начальника відділу освіти Хустської РДА ОСОБА_4 № С-4 від 23.03.2016 року «Про результати проведення перевірки щодо використання майна у навчальних закладах району та оголошення догани» її притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення п.4.2. Посадової інструкції директора школи нібито за неналежне виконання посадових обовязків.

У наказі зазначено, що позивачку притягнуто до відповідальності за використання майна закладу 13-14 лютого 2016 року шляхом проведення обласного волейбольного турніру в період епідемії грипу без погодження з відділом освіти Хустської РДА, що суперечить вимогам чинного законодавства, за відсутність відшкодування енергоносіїв за період оренди закладу, а також за порушення наказу відділу освіти «Про призупинення навчально-виховного процесу» від 27.01.2016 року № 19 та наказу «Про продовження призупинення навчально-виховного процесу» від 04.02.2016 року № 24.

З даним наказом позивачка не згідна, вважає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки у наказі не зазначено, яким саме вимогам та якого законодавства суперечили її дії під час проведення турніру. Крім того, для проведення згаданого волейбольного турніру школою заклад в оренду не здавався, оскільки під час проведення турніру спортивний зал школи знаходився і знаходиться у власності Нижньоселищенської сільської ради та наданий для проведення турніру на вимогу сільського голови та оргкомітету. Проведення зазначених змагань відбулося у вихідні дні суботу та неділю і ніяк не вплинуло на навчально-виховний процес. Учасники проведеного волейбольного турніру не являються учасниками навчально-виховного процесу. Після проведення турніру негативні наслідки відсутні та не передбачалися як такі. Положення про проведення 13-14 лютого 2016 року відкритого обласного турніру з волейболу серед аматорів було затверджено відділом молоді та спорту Хустської РДА, тобто структурним підрозділом Хустської РДА , яка є засновником (власником) навчального закладу.

Посилаючись на викладене просила суд задовольнити позов.

Рішенням Хустського районного суду від 19 жовтня 2016 року, в якому ухвалою Хустського районного суду від 28 жовтня 2016 року виправлено описку у даті ухвалення зазначивши дату його ухвалення «18 жовтня 2016 року», даний позов задоволено.

Наказ начальника відділу освіти Хустської районної державної адміністрації № С-4 від 23.03.2016 р. про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_2 скасовано.

На дане рішення відділ освіти, молоді та спорту Хустської районної державної адміністрації подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_2 відмовити. В обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування фактичних обставин справи, неналежну оцінку доказів, необєктивний та упереджений розгляд. Зокрема посилається на те, що відповідачем надано докази, які підтверджують епідемічний стан в Хустському районі станом на 13, 14 лютого 2016 року. Посилається, що ОСОБА_2 порушила п.п.6.3.18, 2.44 та 7.8 посадової інструкції директора даного закладу. Вважає помилковим висновок суду про те, що спортивний зал Нижньоселищенської ОСОБА_3 ступенів знаходиться у власності сільради, так як рішенням сільської ради від 11.05.2012 року таке майно передано в оперативне управління відповідачу. Рішенням ВК Нижньоселищенської сільської ради від 29.02.2016 року було пролонговане зазначене рішення. Звертає увагу на те, що Положення «Про проведення відкритого обласного турніру на кубок Вдячності з волейболу серед аматорських команд» не відповідає вимогам Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів АРК, місцевих органах виконавчої влади, а тому вважається недійсним. Щодо висновку суду про порушення відповідачем ч.1 ст. 149 КЗпП України, то такий не відповідає дійсності, так як комісією відділу освіти Хустської РДА було витребувано письмові пояснення від позивачки до 10.03.2016 року, що зафіксовано в актах від 10.03.2016 та 14.03.2016 року, однак письмові пояснення позивачем так і не надалися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи і підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 згідно наказу начальника відділу освіти Хустської РДА від 12.02.2015 року № 43-к призначена на посаду директора Нижньоселищенської ОСОБА_3 ступенів днем 12 лютого 2015 року, порядком переведення з посади заступника директора з виховної роботи цієї ж школи (а.с.6).

Наказом начальника відділу освіти Хустської РДА від 23 березня 2016 року № С-4 до ОСОБА_2, директора Нижньоселищенської ОСОБА_3 ступенів, згідно п. 1 ст. 147 КЗпП України застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.8, 9).

У наказі зазначається, що підставою для оголошення догани ОСОБА_2 є використання майна Нижньоселищенської ОСОБА_3 ст. 13-14 лютого 2016 року шляхом проведення обласного волейбольного турніру в період епідемії грипу та ГРВІ без погодження з відділом освіти райдержадміністрації, що суперечить вимогам чинного законодавства, відсутність відшкодування енергоносіїв за період оренди закладів, пункт 1.3. наказу відділу освіти «Про призупинення навчально-виховного процесу» від 27.01.2016 року № 19 та наказу «Про продовження призупинення навчально-виховного процесу» від 04.02.2016 року № 24.

Також в наказі зазначено, що комісією було запропоновано ОСОБА_2 до 10.02.2016 року надіслати до відділу освіти письмові пояснення з організації та проведення вищезгаданого турніру, однак вона письмові пояснення не надала.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що накладення дисциплінарного стягнення є незаконним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий вид дисциплінарного стягнення як догана.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Вирішуючи дане питання слід встановити чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Також суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обовязку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обовязку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного звязку між невиконанням працівником трудових обовязків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання в тексті наказу на «використання майна Нижньоселищенської ОСОБА_3 ст. 13-14 лютого 2016 року шляхом проведення обласного волейбольного турніру в період епідемії грипу та ГРВІ без погодження з відділом освіти райдержадміністрації, що суперечить вимогам чинного законодавства» є безпідставним та необґрунтованим і не містить жодних даних про конкретні порушення чинного законодавства та посилання на норми закону, який нібито порушила позивачка. Судом абсолютно вірно зазначено про відсутність в матеріалах справи доказів оголошення в Хустському районі епідеміологічного стану в даний період, так як немає відповідного рішення компетентного органу, зокрема Державної санітарно-епідеміологічної служби України чи її структурного підрозділу, з цього питання. Посилання апелянта на накази відділу освіти від 27.01.2016 та 04.02.2016 року не можуть братися до уваги, оскільки відділ освіти не є компетентним органом, який вправі оголошувати на певній території епідеміологічний стан.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції, апелянтом надано письмові докази на підтвердження вказаної обставини які долучено до матеріалів справи, однак яким колегія суддів не надає жодної оцінки, позаяк такі докази подано з порушенням приписів ч.2 ст.303 ЦПК України.

Також на думку колегії суддів суд правомірно не погодився з такою підставою застосованого дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2 як відсутність відшкодування енергоносіїв за період оренди закладу. Зокрема судом обґрунтовано взято до уваги інформацію щодо використання енергоносіїв 13-14 лютого 2016 року, а саме що, у приміщенні спортивного залу Нижньоселищенській ОСОБА_3 ст. під час проведення обласного турніру з волейболу змагання проводились у вихідні дні (субота, неділя) з 11 години по 15 годину, опалення працювало в економному режимі з метою недопущення пошкодження опалювальної системи в зимовий період, а у світловий період дня з 11.00 по 15.00 використання електроенергії не проводилось (а.с.103-105). Таке твердження є логічним, не суперечить іншим матеріалам справи та підтверджено показами свідків, допитаних судом, що були присутні під час проведення турніру.

При цьому слід відхилити посилання апелянта на те, що спортивний зал Нижньоселищенської ОСОБА_3 ступенів не знаходиться у власності сільради, оскільки суд такого висновку в судовому рішенні не робив, і зазначена обставина не має правового значення для правильного вирішення справи.

Щодо третьої обставини, зазначеної в оскаржуваному наказі, а саме стосовно порушення пункт 1.3. наказу відділу освіти «Про призупинення навчально-виховного процесу» від 27.01.2016 року № 19 та наказу «Про продовження призупинення навчально-виховного процесу» від 04.02.2016 року № 24 слід зазначити наступне.

Наказом відділу освіти «Про призупинення навчально-виховного процесу» від 27.01.2016 року № 19 призупинено навчально-виховний процес в загальноосвітніх та дошкільних навчальних закладах району терміном на 2 тижні, з 28.01.2016 по 08.02.2016 року. Пунктом 1.3 даного наказу обмежено проведення масових заходів на цей період (а.с.79).

Наказом відділу освіти «Про продовження призупинення навчально-виховного процесу» від 04.02.2016 року № 24 продовжено призупинення навчально-виховного процесу в загальноосвітніх, дошкільних, позашкільних навчальних закладах та міжшкільних навчально-виробничих комбінатах району до 16.02.2016 року. Пунктом 1.3 даного наказу обмежено проведення масових заходів на цей період (а.с.80).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів ознайомлення ОСОБА_2 з вказаними наказами, а відтак посилання на порушення п.1.3 таких наказів не може бути достатньою підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Щодо посилання апелянта на порушення ОСОБА_2 п.п.6.3.18, 2.44 та 7.8 посадової інструкції директора, то слід зазначити, що дані обставині не вказані в наказі про застосування дисциплінарного стягнення, а відтак відхиляється колегією суддів.

З приводу твердження, що Положення «Про проведення відкритого обласного турніру на кубок Вдячності з волейболу серед аматорських команд» (а.с.11) не відповідає вимогам Типової інструкції з діловодства, то на думку колегії суддів, певні невідповідності інструкції вказаного документу не робить його недійсним чи нікчемним, зважаючи на те, що такий підписаний відповідними посадовими особами та скріплений печаткою.

Таким чином, судом вірно встановлено, що підстави, зазначені в оспорюваному наказі, не можуть слугувати для застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення.

Доводи апеляційної скарги даного висновку суду першої інстанції не спростовуються.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення роботодавцем процедури накладення дисциплінарного стягнення виходячи з наступного.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Апелянт стверджує, що комісією відділу освіти Хустської РДА було витребувано письмові пояснення від позивачки до 10.03.2016 року, що зафіксовано в актах від 10.03.2016 та 14.03.2016 року, однак письмові пояснення позивачем так і не надалися.

В даних актах, підписаних комісією у складі працівників відділу освіти ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, зазначено що комісією запропоновано до 10.03.2016 року ОСОБА_2, надати пояснення з приводу проведення турніру і такі пояснення нею не були надані.

Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, відмова ОСОБА_2 від надання пояснень не зафіксована відповідним актом, а відтак не можна достеменно стверджувати про те, що ОСОБА_2 відмовилася від дачі пояснень.

При цьому, виходячи із специфіки розгляду трудових спорів щодо незаконного звільнення чи накладення дисциплінарного стягнення, обовязок доведення правомірності таких покладається саме на роботодавця. Будь-які сумніви з цього питання повинні тлумачитися на користь працівника.

Тобто, висновок суду про порушення роботодавцем процедури накладення дисциплінарного стягнення також є обгрунтованим.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, у звязку з чим апеляційна скарга, згідно ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без мін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відділу освіти, молоді та спорту Хустської районної державної адміністрації відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді