Справа № 344/53/16-ц
Провадження № 4-с/344/20/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду скаргу ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди в розмірі проіндексованих сум боргу зазначених у виконавчому листі від 24.04.2015 року, стягнення 10 000 грн. моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою, згідно якої просив стягнути з управління юстиції в Івано-Франківській області матеріальну шкоду в розмірі проіндексованих сум боргу зазначених у виконавчому листі від 24.04.2015 року та 10 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05.04.2016 року замінено первісного відповідача управління юстиції в Івано-Франківській області належним відповідачем - відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції(вул. Галицька, 45, м.Івано-Франківськ) та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Державну казначейську службу України (вул. Бастіонна, 6, м.Київ-14, 01014).

В судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримав з мотивів наведених в ній та просив скаргу задоволити.

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги скарги заперечив, надав суду письмові заперечення на скаргу.

Представник державної казначейської служби України в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження, судом встановлено наступне.

08.07.2015 року Івано-Франківським міським судом на виконання рішення цього ж суду було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6 571,61 грн. матеріальної шкоди спричиненої внаслідок залиття квартири, 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору та 672 грн. витрат на проведення експертних досліджень (а.с.21, 22).

03.08.2015 року старшим державним виконавецем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.23).

На виконання рішення Івано-Франківського міського суду старшим державним виконавцем бкуло направлено запити до ДПСУ про номери рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах та про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, до ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсії та про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами; сформовано інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якою встановлено, що у боржника відсутні майнові права на обєкти нерухомого майна; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на майно боржника; внесено запис в ДРОРМ про арешт майна боржника; винесено постанову про стягнення із заробітньої плати боржника та направлено в бухгалтерії по місцю праці, а саме ДВНЗ Прикарпатський національний університет імені ОСОБА_4, Управління освіти і науки Івано-Франківського міськвиконкому, ОСОБА_5 ступенів №2 Івано-Франківської міської ради; направлено запити до реєструючих право власності органів; повторно направлено запити до ДПСУ про номери рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах та про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, до ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсії та про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами (а.с.24-30).

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 124 ОСОБА_6 України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. ОСОБА_6 України є нормами прямої дії.

Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК України визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав та, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Оскільки, із ДПСУ надійшло дві відповіді про відсутність у боржника рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах, від ПФУ надійшла відповідь про місце праці боржника, із інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що майна, на яке можливо звернути стягнення за боржником не зареєстровано, то 09.12.2015 року старшим державним виконавчем ВДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_2 було винесено простанови про проведення стягнення з заробітної плати ОСОБА_3 боргу в розмірі 7 487,21 грн., витрат виконавчого провадження в розмірі 50 грн. та виконавчого збору в розмірі 10% від суми (748,72 грн.) (а.с.42-44).

Відповідно до ч.1 ст. 68 ЗУ Про виконавче провадження стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Оскільки, згідно отриманої старшим державним виконавцем інформації інших коштів чи майна у боржника ОСОБА_3 немає, то постанови від 09.12.2015 року про стягнення коштів із заробітної плати є підставними та такими що направлені на виконання рішення суду.

Окрім цього, згідно листа Івано-Франківської школи ІІ-ІІІ ступенів №2 від 26.04.2016 року №124 станом на 21.04.2016 року завершено стягнення з ОСОБА_3, а саме стягнуто: витрати виконавчого провадження 50 грн., виконавчий збір у розмірі 10% від суми (748,72 грн.), борг 7 487,21 грн. (стягувався пропорційно у розмірі 20% згідно постанови). Останній платіж було проведено 20.04.2016 року.

Отже, старшим державним виконавцем вжито всіх виконавчих дій щодо примусового виконання рішення Івано-Франківського міського суду.

У відповідності до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах від 07.02.2014 року, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень субєкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У своїй скарзі заявник просить стягнути на його користь матеріальну шкоду в розмірі проіндексованих сум боргу зазначених у виконавчому листі від 24.04.2015 року та 10 000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування матеріальної шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено ст. 16 ЦК України, вимогами ст.ст. 1172, 1173, 1174 ЦК України.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року N14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів). Суди розглядають справи за такими скаргами в передбаченому розділом VІІ ЦПК України порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або яким-небудь чином впливати на останній.

З огляду на викладене вимоги заявника про стягнення на його користь матеріальної шкоди в розмірі проіндексованих сум боргу зазначених у виконавчому листі від 24.04.2015 року та 10 000 грн. моральної шкоди можуть бути предметом розгляду в позовному провадженні.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, та з урахуванням положення ст. 60 ЦПК України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 ОСОБА_6 України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконавче провадження», Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року N14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах від 07.02.2014 року, ст. ст. 60, 383-387 ЦПК України, керуючись ст. ст. 209-210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди в розмірі проіндексованих сум боргу зазначених у виконавчому листі від 24.04.2015 року, стягнення 10 000 грн. моральної шкоди - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом п'яти днів з дня її проголош ення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Пастернак І.А.