У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного

суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, та за зустрічним позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання дій неправомірними та стягнення безпідставно списаних коштів,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ "ПриватБанк" 04 серпня 2015 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ КБ банк "ПриватБанк" про визнання дій неправомірними та стягнення безпідставно списаних коштів.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 вересня 2016 року в задоволенні позову ПАТ «ПриватБанк» відмовлено.

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «ПриватБанк» задоволено.

Визнано неправомірними дії ПАТ «Приватбанк» щодо списання 19 червня 2014 року з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 грошових коштів в сумі 22321,67 грн.

Зобов'язано ПАТ «Приватбанк» перерахувати суму безпідставно списаних грошових коштів в сумі 22321,67 грн. на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПАТ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що відповідач безпідставно отримав грошові кошти, оскільки у березні 2014 року банком було замінено старий веб-інтерфейс «LAQPAY» на новий у зв'язку з чим відповідач виявив та скористався вразливістю нового інтерфейсу, яка полягала у можливості ініціювати здійснення операцій в старому та новому інтерфейсі одночасно.

Таким чином, відповідачем було здійснено перекази, що не були забезпечені залишком коштів на його рахунку.

Крім того, зазначає, що зустрічна позовна заява не могла бути прийнята до розгляду у відповідності до ст. 123 ЦК України, а й більш того, бути розглянутою в рамках одного провадження, оскільки ОСОБА_1 не доведено належними та допустимим доказами обставин на підтвердження своїх позовних вимог.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» задовольнити, а в задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку, передбаченому ст.634 ЦК України, за угодою користувача запропонував необмеженому колу фізичних осіб можливість отримання послуг по переказу грошових коштів з використанням web-інтерфейсу LIQPAY.

LIQPAY - це торгова марка банку, унікальний web-інтерфейс для вводу реквізитів платежу в мережі Інтернет і ініціювання переказу грошових коштів. Рахунок LIQPAY - це номер мобільного телефону, обліковий запис клієнта в web-інтерфейсі LIQPAY.

ОСОБА_1 22 листопада 2011 року приєднався до угоди користувача шляхом реєстрації в web-інтерфейсі LIQPAY та погодився з усіма умовами договору про використання web-інтерфейсу. Представник відповідача визнав факт отримання відповідачем послуг з приймання/переказу грошових коштів через web-інтерфейс LIQPAY, які надавав позивач.

Частиною 1 ст.634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.1.4 Угоди користувача угода вступає в силу з моменту реєстрації клієнта в web-інтерфейсі LIQPAY.

Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини в порядку, передбаченому ч.1 ст.634 ЦК України, шляхом укладення договору приєднання.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого ) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно ), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-12цс14.

Згідно із п.3.3 Угоди користувача зобов'язання банку в рамках угоди обмежуються прийманням грошових коштів у клієнтів і передачею грошових коштів особам, яким вони призначені.

Відповідно до розділу 3 Угоди користувача банк виконує доручення клієнта, які містяться в дистанційному розпорядженні, відправленому банку.

Згідно із п.3.5 Угоди користувача контрагент, на чию адресу клієнт ініціює переказ, вказується клієнтом в дистанційному розпорядженні. Зобов'язання банку по переказу грошових коштів на користь контрагента вважається виконаним з моменту виконання вказаного розпорядження.

Таким чином, виходячи з особливостей функціонування платіжного пристрою web-інтерфейсу LIQPAY, єдиною законною підставою для здійснення переказів з ініціативи відповідача як користувача системи є сформований відповідачем та направлений позивачу розрахунковий документ ( платіжне дорученн ), в якому мають бути зазначені всі необхідні реквізити платежу.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що у зв'язку з заміною старого інтерфейсу на новий із доповненням його функціонального наповнення та зміною технології обробки платежів відповідач безпідставно отримав грошові кошти є необґрунтованими.

Як встановлено судом першої інстанції новий інтерфейс з метою удосконалення якості обслуговування клієнтів введено в дію з 12 березня 2014 року.

Банком не надано доказів використання одночасно старої і нової версії веб-інтерфейсу LiqPay у спірний період з 29 березня 2014 року до 16 травня 2014 року.

Не підтвердженими є і доводи апеляційної скарги щодо безпідставного набуття відповідачем грошових коштів у сумі 22321,67 грн.

З наданих Банком роздруківок неможливо зробити висновок про те, що відповідач у період з 29 березня 2014 року до 16 травня 2014 року ініціював, а Банк здійснив перерахунок коштів третім особам на 22321,67 грн. більше, ніж мав відповідач на своєму картковому рахунку.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «ПриватБанк» суд першої існатнції, враховуючи встановлених обставин справи дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки банком не надано суду беззаперечних доказів на підтвердження наявності технічної можливості для використання одночасно старої і нової версії веб-інтерфейсу LiqPay у спірний період з 29 березня 2014 року до 16 травня 2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що позивачем не надано беззаперечних доказів безпідставного набуття відповідачем коштів в сумі 22321,67 грн., та доказів використання відповідачем коштів понад залишок на рахунку чи встановленого банком кредитного ліміту, тому дії банку щодо одноосібного списання грошових коштів у вказаній сумі є неправомірними.

Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із п.1.1.5.24 Умов та правил надання банківських послуг у разі безпідставного або помилкового перерахування грошей з рахунку клієнта банк зобовязується перерахувати ( повернути ) клієнту списану суму коштів і сплатити клієнту.

Грошові кошти понад залишок на рахунку № НОМЕР_2 відповідачем не використовувалися. Використання грошових коштів в сумі 22321,67 грн. понад залишок на рахунку, тобто несанкціонований овердрафт, відбулося 19 червня 2014 року з ініціативи банку та внаслідок його неправомірних дій.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про порушення позивачем прав відповідача, які підлягають захисту шляхом визнання дій банку щодо списання на підставі службової записки 19 червня 2014 року з рахунку відповідача № НОМЕР_2 коштів в розмірі 22321,67 грн. неправомірними та зобовязання банку перерахувати безпідставно списані грошові кошти на рахунок відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча А.М. Шеремет

Судді : Н.М. Ковальчук

С.В. Хилевич