У х в а л а

іменем україни

16 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., ВисоцькоїВ.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Миколаївської філії Спеціалізованого державного підприємства «Укрспецюст» про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 07 жовтня 2005 року на прилюдних торгах вона придбала нерухоме майно загальною площею 34, 3 кв. м по АДРЕСА_1.

Вона виконала свої зобов'язання зі сплати вартості вказаних приміщень у розмірі 18 500 грн та отримала акт проведення публічних торгів від 01 листопада 2005 року.

Посилаючись на те, що звернувшись до нотаріуса з метою отриманням свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно, вона отримала відмову у зв'язку з тим, що відсутній виділ частки з об'єкта нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю, просила визнати за нею право власності на житлові приміщення блоки НОМЕР_1-НОМЕР_2 загальною площею 34, 3 кв. м по АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2006 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житлові блоки НОМЕР_3-НОМЕР_2 загальною площею 34, 3 кв. м по АДРЕСА_1, які складаються з: житлової кімнати літ. № 331 площею 11, 7 кв. м, житлової кімнати літ. № 332 площею 16, 9 кв. м, Ѕ частини коридору літ. № 333 площею 4, 4 кв. м, вбиральні літ. № 334 площею 1, 4 кв.м.

Не погоджуючись з указаним рішенням ОСОБА_5 звернулася до суду з апеляційною скаргою, оскільки вказаним рішенням вирішено питання щодо її прав.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що вона зверталася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності або їй було відмовлено у його видачі.

При цьому апеляційним судом правильно зазначено, що визнаючи за позивачем право власності на спірне нерухоме майно, судом першої інстанції було порушено права ОСОБА_5, яка на момент ухвалення вказаного рішення була неповнолітньою та проживала у спірному приміщенні разом зі своєю матір'ю.

Крім того, рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 03 квітня 2014 року визнано недійсними протоколи прилюдних торгів та акти проведення прилюдних торгів з продажу частин гуртожитку по АДРЕСА_1, які відбулися 07 жовтня 2015 року з продажу частини приміщення ОСОБА_4

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

М.К. Гримич