Провадження 2/127/323/16
У Х В А Л А

15 січня 2016 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Малику О.В.

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_9, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей Вінницької міської ради про визнання заповіту нікчемним, оскарження нотаріальних дій,

в с т а н о в и в :

08.12.2015 року до суду надійшло клопотання відповідача - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про закриття провадження в частині вимог ОСОБА_7 про визнання дій приватного нотаріуса неправомірними, оскільки в своїй діяльності нотаріуси керуються Законом України «Про нотаріат» і є уповноваженими державою особами, які від імені держави здійснюють нотаріальні дії з метою надання правочинам юридичної вірогідності. Вважає, що такі вимоги позивача відповідно до ст. 3, 17 КАС України можуть розглядатись лише в порядку адміністративного судочинства, тому провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення клопотання.

Представник відповідача ОСОБА_5 підтримав клопотання.

Представник третьої особи ОСОБА_6 покладалась на думку суду.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь справі, суд прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд виходив з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (КАС) (стаття 17 КАС), Господарським процесуальним кодексом України (ГПК) (статті 1, 12 ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Критеріями розмежування справ цивільної юрисдикції та інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Тлумачення поняття «субєкт владних повноважень» надано у п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС, де зазначено, що субєкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Система нотаріату не входить до системи органів виконавчої влади. Проте вважати діяльність нотаріуса як таку, у межах якої здійснюються владні управлінські функції, не можна. У діях нотаріуса немає ані адміністративного примусу, ані управлінських повноважень, хоча він і є посадовою особою (але не державним службовцем), а нотаріальну діяльність слід характеризувати як публічно-правову, оскільки вона здійснюється від імені держави. Між нотаріальною та адміністративною діяльністю існує суттєва різниця за юридичним характером, колом субєктів та структурою їх правовідносин, цілями, результатами та методами регулювання.

Крім того, якщо метою виконавчо-розпорядчої діяльності є реалізація функції державного управління, а результатом цієї діяльності є управлінське рішення, яким один субєкт приписує певну поведінку іншому субєкту, то метою діяльності нотаріату є захист і охорона існуючих субєктивних прав та інтересів, а результатом нотаріальної діяльності є нотаріальний акт як різновид правозастосовного юрисдикційного акта, що офіційно підтверджує вже обєктивно існуючі факти, права та обовязки, які субєкти права покладають на себе за своїм бажанням.

Також слід зазначити, що структура нотаріату утворена таким чином, що вони не повязані між собою в організаційному відношенні і при вчиненні нотаріальних дій. Що ж до владності у нотаріальних правовідносинах, то вона виявляється лише в офіційній силі нотаріальних актів. Правовідносини, що виникають між нотаріусами та іншими субєктами нотаріальної діяльності, є суто процесуальними за своєю сутністю і не можуть характеризуватися як владні відносини у розумінні КАС.

Слід зазначити, що незалежно від того, є нотаріус приватним чи працює у державній нотаріальній конторі (Закон «Про нотаріат» фактично прирівнює за правовим статусом державних і приватних нотаріусів), він не може вважатися субєктом владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 17 КАС, суд вважає, що розгляд в порядку адміністративного судочинства справ щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні, є неможливим, а отже, виходячи з положень ст. 15 ЦПК, такі справи повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

При постановленні ухвали суд враховує розяснення, надані п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», а також приймає до уваги роз`яснення, що містяться в п. 4 узагальнення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року.

Керуючись ст. 15, 209, 210 ЦПК України,

у х в а л и в :

відмовити у задоволенні клопотання відповідача - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про закриття провадження у справі.

Суддя :