Справа №591/3284/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1102/16 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 травня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 серпня 2013 року між ним та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 був укладений договір кредиту за овердрафтом за № КФ-О-2021868, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти - овердрафт на умовах, визначених даним кредитним договором, шляхом сплати з поточного рахунку позичальника, відкритого у кредитора, розрахункових документів на суму, що перевищує фактичний (кредитовий) залишок на поточному рахунку, окремими частинами - транш, в межах ліміту овердрафту, перерахованого на умовах даного кредитного договору, який не може перевищувати максимальний розмір ліміту овердрафту в сумі 300000 грн. Плата за користування овердрафтом у вигляді процентів становить 28% річних; у випадку прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за овердрафтом, визначеного у п.1.1.4 даного договору, процентна ставка за даним договором встановлюється у розмірі 48% річних та починає застосовуватись до взаємовідносин сторін за даним договором, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) повернення заборгованості за овердрафтом, по день погашення простроченої заборгованості за овердрафтом. Кредит був наданий строком до 01 серпня 2014 року включно.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 02 серпня 2013 року між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки за № КФ-О-2021868, відповідно до якого останній зобов'язався нести солідарну з фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 відповідальність за виконання в повному обсязі зобов'язань кредитного договору.

Оскільки відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, тому у нього виникла заборгованість, яка станом на 25 березня 2015 року становила 150450,70 грн., що складається із: заборгованості по простроченому овердрафту в сумі 95968,99 грн., заборгованості по нарахованим простроченим процентам в сумі 34350,53 грн., пені за несвоєчасне повернення овердрафту в сумі 14950,13 грн., пені за несвоєчасне повернення нарахованих процентів в сумі 3447,48 грн., трьох процентів річних від простроченого кредиту в сумі 1443,48 грн., а також трьох процентів річних від прострочених процентів в сумі 290 грн., у зв'язку з чим позивач просив стягнути вказану заборгованість з відповідача на свою користь.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 травня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за необґрунтованістю.

Вказане рішення суду позивач ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова В.В. оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що висновок суду першої інстанції про відсутність доказів, що підтверджують наявність та розмір заборгованості відповідача перед банком є таким, що не відповідає дійсності, оскільки до позовної заяви був доданий розрахунок заборгованості, який завірений підписом уповноваженої на це особи та завірений відбитком печатки банку, що надає йому статус офіційного документа та підтверджує, що в документі зазначена достовірна інформація, а особа, яка поставила підпис під інформацією, вказаною в документі, несе відповідальність за її достовірність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ПАТ «Дельта Банк» Марченка О.О. про задоволення апеляційної скарги та пояснення представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 серпня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 був укладений договір кредиту за овердрафтом за № КФ-О-2021868, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти - овердрафт на умовах, визначених цим договором, шляхом сплати з поточного рахунку позичальника, відкритого у кредитора, розрахункових документів на суму, що перевищує фактичний (кредитовий) залишок на поточному рахунку, окремими частинами - траншами, в межах ліміту овердрафту, перерахованого на умовах даного кредитного договору, який не може перевищувати максимальний розмір ліміту овердрафту в сумі 300000 грн. Станом на дату укладання цього договору ліміт овердрафту був встановлений в сумі 70900 грн. Сторони обумовили плату за користування овердрафтом у вигляді процентів у розмірі 28% річних; а також встановили, що у випадку прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за овердрафтом, визначеного у п.1.1.4 цього договору, тобто до 01 серпня 2014 року, процентна ставка за даним договором встановлюється у розмірі 48% річних та починає застосовуватись до взаємовідносин сторін за даним договором, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) повернення заборгованості за овердрафтом, по день фактичного погашення простроченої заборгованості за овердрафтом. Кінцевий термін, до якого здійснюється надання та має бути повністю повернена заборгованість за овердрафтом, сторонами встановлений до 01 серпня 2014 року включно (а.с.7-11).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором того ж дня, тобто 02 серпня 2013 року, між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки за № КФ-О-2021868, відповідно до якого останній зобов'язався у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником, тобто фізичною особою підприємцем ОСОБА_4, зобов'язань щодо повернення суми овердрафту, сплати процентів за користування овердрафтом, комісій, а також можливих штрафних санкцій та пені у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту за овердрафтом за № КФ-О-2021868 від 02 серпня 2013 року (а.с.12-14).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 умов кредитного договору станом на 25 березня 2015 року по ньому виникла заборгованість у розмірі 150450,70 грн., яка складається із: заборгованості по простроченому овердрафту в сумі 95968,99 грн., заборгованості по нарахованим простроченим процентам в сумі 34350,53 грн., пені за несвоєчасне повернення овердрафту в сумі 14950,13 грн., пені за несвоєчасне повернення нарахованих процентів в сумі 3447,48 грн., трьох процентів річних від простроченого кредиту в сумі 1443,48 грн., а також трьох процентів річних від прострочених процентів в сумі 290 грн. (а.с.15-17).

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів наявність та розмір заборгованості відповідача перед банком за укладеним між ними договором поруки, а також за укладеним між банком та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 кредитним договором.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Положеннями ч.1 ст.509 ЦК України визначено, що зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Підстави припинення зобов'язання передбачені приписами ст.ст.599, 601, 604, 609 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.559 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За положеннями ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду першої інстанції з даним позовом серед інших документів додав і розрахунок заборгованості за договором кредиту № КЮ-О-2021868 від 02 серпня 2013 року, в якому вказано: дата користування овердрафтом; розмір заборгованості за овердрафтом; процентна ставка; розмір нарахованих процентів; сума погашених нарахованих процентів та дата їх погашення; розрахунок заборгованості пені за несвоєчасне повернення овердрафту із зазначенням періоду нарахування, кількості днів, відсоткової ставки, розмір нарахованої пені та суму 3% річних від суми простроченого кредиту; розрахунок заборгованості пені за несвоєчасне повернення процентів, де вказано період нарахування, кількість днів, відсоткову ставку, розмір нарахованої пені та суму 3% річних від суми прострочених процентів (а.с.15-17).

Також, як відображено у розрахунку заборгованості, відповідач з вересня 2013 року по червень 2014 року здійснював погашення заборгованості по кредиту і останній платіж ним був здійснений 02 червня 2014 року у сумі 2337 грн. 45 коп., коли він погасив нараховані проценти, після чого жодних платежів він не здійснював.

Зазначений розрахунок заборгованості за договором кредиту № КЮ-О-2021868 від 02 серпня 2013 року, як і надана суду апеляційної інстанції виписка по особовим рахункам відповідача, відкритих у позивача, з 02 серпня 2013 року по 20 травня 2016 року, а також з 29 липня 2013 року по 04 липня 2016 року (а.с.179-216), які відносяться до первинних бухгалтерських документів, підписані відповідальними працівниками ПАТ «Дельта Банк» та засвідчені, відповідно, відбитком печатки ПАТ «Дельта Банк» та штампом банку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність в матеріалах справи доказів стосовно підтвердження наявності та розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, оскільки у розрахунку заборгованості, який є офіційним документом банку та у виписці по особовим рахункам відповідача відображені по місяцях рух коштів на рахунках відповідача, а також нарахування йому кредитної заборгованості після припинення ним сплати щомісячних обов'язкових платежів, в тому числі, за тілом кредиту, процентами, пенею та 3% річних.

Отже, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, розмір якого відповідач не спростував, а також не надав свого переконливого розрахунку заборгованості або про її відсутність, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором кредиту за овердрафтом від 02 серпня 2013 року станом на 25 березня 2015 року у розмірі 150450,70 грн., яка складається із: заборгованості по простроченому овердрафту в сумі 95968,99 грн., заборгованості по нарахованим простроченим процентам в сумі 34350,53 грн., пені за несвоєчасне повернення овердрафту в сумі 14950,13 грн., пені за несвоєчасне повернення нарахованих процентів в сумі 3447,48 грн., трьох процентів річних від простроченого кредиту в сумі 1443,48 грн., а також трьох процентів річних від прострочених процентів в сумі 290 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена належними і допустимими доказами, знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а відповідач, у свою чергу, також не довів і обставин того, що він не отримував вказані у позовній заяві суми кредиту.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, а його висновки не відповідають обставинам справи, тому вказане рішення суду необхідно скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст.88 ЦПК України.

Оскільки позивач при подачі позовної заяви в травні 2015 року був звільнений від сплати судового збору на підставі п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, необхідно з відповідача в дохід держави стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1504 грн. 51 коп. (150450,70 грн. * 1%).

З огляду на те, що станом на момент подачі апеляційної скарги на рішення суду від 05 травня 2016 року позивача не було звільнено від сплати судового збору у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VIII, на підставі якого він сплатив судовий збір в сумі 1515,80 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції у вказаному розмірі.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 06 червня 2016 року позивача було зобов'язано доплатити судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції у розмірі 139,16 грн. Однак, враховуючи, що станом на день постановлення рішення апеляційним судом позивач вказану суму судового збору не сплатив, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 139 грн. 16 коп.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.п.3, 4; 314 ч.2; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 травня 2016 року в даній справі скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором кредиту за овердрафтом від 02 серпня 2013 року за № КФ-О-2021868у розмірі 150450,70 грн., яка складається із: заборгованості по простроченому овердрафту в сумі 95968,99 грн., заборгованості по нарахованим простроченим процентам в сумі 34350,53 грн., пені за несвоєчасне повернення овердрафту в сумі 14950,13 грн., пені за несвоєчасне повернення нарахованих процентів в сумі 3447,48 грн., трьох процентів річних від простроченого кредиту в сумі 1443,48 грн., а також трьох процентів річних від прострочених процентів в сумі 290 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1504 грн. 51 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 1515 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 139 грн. 16 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -