Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 336/89/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Суркова В.П.
№22-ц/778/60/16Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Стрелець Л.Г., Савченко О.В.

при секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який у подальшому уточнив (т.с. 1 а.с. 175-179) та в якому просив в рахунок погашення заборгованості у розмірі 6 075 666,50 грн., що складається з: основного боргу -451467,93 грн., неустойки 5 356 197,91 грн., трьох процентів річних 14672,20 грн., інфляційних витрат 253 328,46 грн., звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною не нижче ринкової, визначеної у процедурі виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а також стягнути з відповідачки на його користь понесені ним судові витрати у цій справі.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 02.11.2012 року він передав ОСОБА_2 у борг 253 954,00 грн., а остання зобов'язалася повернути гроші до 02.05.2014 року. Факт отримання грошей підтверджується розпискою. Виконання зобов'язання забезпечено порукою. Відповідач до теперішнього часу суму боргу не повернула.

ОСОБА_2 подала у цій справі зустрічну позовну заяву (т.с. 1 а.с.35-37), в якій просила визнати недійсним договір позики від 02.11.2012 року, р. №12861, розірвати іпотечний договір від 02.11.2012 року, р. № 12863 та договір про задоволення вимог іпотеко держателя від 02.11.2012 року, р. №12864.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2015 року (т.с. 1 а.с. 162) зазначену зустрічну позовну заяву обєднано в одне провадження у цій справі із вищезазначеним первісним позовом ОСОБА_3

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2015 року (т.с. 1 а.с. 208) провадження у цій справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору позики та розірвання договору іпотеки закрито на підставі ст. 205 ч. 1 п. 3 ЦПК України у звязку із відмовою позивача ОСОБА_2 від вказаного зустрічного позову, яка була прийнята судом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2015 року (т.с. 1 а.с. 210-212), з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 24 листопада 2015 року (т.с. 1 а.с.258), позов ОСОБА_3 задоволено повністю.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 02 листопада 2012 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в розмірі 6075666,50 (шість мільйонів сімдесят п'ять тисяч шістсот шістдесят шість гривень пятдесят копійок), що складається з: основного боргу 451467,93 грн., неустойки - 5356197,91 грн., трьох процентів річних - 14672,20 грн., інфляційних витрат - 253328,46 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною не нижче ринкової, визначеної у процедурі виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 3654,00грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с.217-223) просила рішення суду першої інстанції в частині стягнення неустойки в сумі 5 356 197,91 грн., 3 % річних 14 672,20 грн. та інфляційних витрат 253 328,46 грн. скасувати; ухвалити нове рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 02.11.2012 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, у сумі 221 530,28 грн., що складається з 149 398,97 грн. основного боргу та 72 131,31 грн. неустойки.

У судове засідання 04 лютого 2016 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час та місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с.9-10) сторони у цій справі позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 не зявились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажною причину неявки у дане судове засідання цих осіб та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю їх представників ОСОБА_6 (позивача ОСОБА_3, копія довіреності т.с 1 а.с. 33) та ОСОБА_7 (відповідача ОСОБА_2, копія довіреності т.с. 1 а.с. 248).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, у тому числі:

- ОСОБА_6, яка додатково просила долучити до матеріалів цієї справи звіт про незалежну оцінку (документ № 011-02) ФОП ОСОБА_8, як субєкта оціночної діяльності, за висновками якого ринкова вартість обєкта оцінки (іпотечної квартири АДРЕСА_1) станом на 02 лютого 2016 року складає 616631,00 грн. (т.с. 2 а.с.11-25) та приймати останній до уваги у цій справі при апеляційному перегляді цієї справи апеляційним судом;

- ОСОБА_7, яка проти долучення до матеріалів цієї справи вказаного звіту та прийняття останнього до уваги апеляційним судом у цій справі не заперечувала, із висновками звіту про оцінку іпотечної квартири відповідача у сумі 616631,00 грн. погодилась,

перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

Згідно із ст. 307 ч. 1 п. 3 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню.

Так, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що задовольняючи позов позивача частково у цій справі, суд першої інстанції правильно керувався ст.ст. 3, 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212-215, 294, 296 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 572, 575, 589, 590, 599, 624, 625, 627, 629, 640, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» та виходив із того, що ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором позики від 02 листопада 2012 року має право на звернення стягнення на предмет іпотеки згідно із іпотечним договором від 02 листопада 2012 року - квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 02 листопада 2012 року між ОСОБА_4, який діяв від імені позивача ОСОБА_3, та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений 02 листопада 2012 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, р. № 12861, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала у позику гроші у сумі 253954,00 грн., що еквівалентно 30970,00 доларів США по середньому курсу продажу доларів США приватним особам комерційними банками м. Запоріжжя зі строком виплати боргу не пізніше 02.05.2014 року (т.с. 1 а.с. 8-9).

Згідно із п. 1, п.п. «г» п. 2, п. 5 цього договору, розрахунки здійснюються сторонами у національній валюті України - гривні, але у сумі еквівалентній сумі доларів США по середньому курсу продажу доларів США приватним особам комерційними банками м. Запоріжжя на день розрахунку щомісячно, починаючи з наступного у розмірі 5453 грн., що еквівалентно 665 доларів США. Факт одержання грошей підтверджується розпискою (т.с. 1 а.с.9), власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики.

При неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 02 травня 2014 року) або при несплаті позичальником щомісячних платежів позикодавець вправі буде у будь-який час з моменту настання прострочки пред'явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України (в тому числі звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису), та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків неустойки від простроченої суми за кожний день прострочки (т.с. 1 а.с. 8).

Виконання зобов'язання за кредитним договором забезпечено іпотекою.

Пунктом 10 іпотечного договору від 02 листопада 2012 року (а.с.10-11) обумовлено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання зобов'язань за основним договором в тому числі, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за основним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений основним договором строк суми позики.

Згідно із п. 2. іпотечного договору предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2, що належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_9, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 30.04.2005 року за реєстровим номером № 797 (т.с. 1 а.с. 10-11).

Суд першої інстанції при вирішенні цієї справи правильно виходив із презумпції правомірності вищезазначених договорів сторін позики та іпотечного - та свободи договору.

Судом першої інстанції також було правильно встановлено, що у порушення умов вищезазначеного договору позики позичальник ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 28.05.2015 року у неї утворилась заборгованість перед ОСОБА_3 за цим договором.

В силу вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За приписами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Ст. 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд першої інстанції правильно вважав, що матеріалами цієї справи підтверджується, що відповідачка свої зобов'язання за договором позики не виконала, не повернула позивачу отримані грошові кошти, у зв'язку з чим у позивача є всі підстави, передбачені умовами іпотечного договору на погашення заборгованості за вищезазначеним договором позики за рахунок заставленого майна.

Однак, суд першої інстанції при визначенні розміру заборгованості за договором позики, в рахунок погашення якої слід звернути стягнення у цій справі, а також при визначенні початкової ціни продажу іпотечної квартири на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, допустився помилки, яка підлягає виправленню шляхом зміни рішення суду першої інстанції у вказаній частині.

Так, позивач ОСОБА_3 у цій справі у своєму уточненому позові (т.с. 1 а.с. 175-179) просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості у розмірі 6 075 666,50 грн., що складається з: основного боргу -451467,93 грн., неустойки 5 356 197,91 грн., трьох процентів річних 14672,20 грн., інфляційних витрат 253 328,46 грн. (розрахунок а.с. 180-182).

В силу вимог ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд першої інстанції правильно розглядав дану справу в межах заявлених позивачем у цій справі позовних вимог та на підставі доказів сторін.

Однак, до суми заборгованості, в рахунок погашення якої звертається стягнення на предмет іпотеки у цій справі, суд першої інстанції при вищевикладених обставинах взагалі не мав включати інфляційні витрати у розмірі 253 328,46 грн., оскільки фактично позивачем у цій справі здійснений розрахунок основаного боргу відповідача за договором позики згідно умов останнього у доларах США по середньому курсу продажу доларів США приватним особам комерційними банками м. Запоріжжя, а потім ця сума переведена в гривні України.

Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а не іноземна валюта; іноземна валюта індексації на підставі ст. 625 ч. 2 ЦК України не підлягає (рішення ВСУ від 28 березня 2012 року у справі № 6-36736вов10).

Крім того, сума неустойки, розрахована позивачем згідно умов вищезазначеного договору позики, у розмірі 5 356 197,91 грн. значно перевищує суму основного боргу відповідача перед позивачем у цій справі за цим договором, на що звертала увагу суду першої інстанції відповідач через свого представника при розгляді цієї справи останнім, а тому мала бути зменшена судом першої інстанції на підставі ст. 551 ч. 3 ЦК України, і зокрема до 150490,87 грн.

Звіт про незалежну оцінку (документ № 011-02) ФОП ОСОБА_8, як субєкта оціночної діяльності, за висновками якого ринкова вартість обєкта оцінки (іпотечної квартири АДРЕСА_1) станом на 02 лютого 2016 року складає 616631,00 грн. (т.с. 2 а.с.11-25), може бути прийнятий до уваги апеляційним судом у цій справі як належний, допустимий доказ початкової ціни продажу вказаної іпотечної квартири на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження в силу вимог ст.ст. 10 ч. 4 , 61 ч.1, 303 ч. 2 ЦПК України.

Оскільки, в силу правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 09 грудня 2015 року у справі № 6-2479цс15, яка є обовязковою для загальних судів в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України:

«Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно із ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна».

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а тому рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2015 року у цій справі слід змінити в частині визначення суми, в рахунок погашення якої звернуто стягнення, вказавши суму основного боргу 451467,93 грн., 3 % річних 14672,20 грн., неустойки 150490,87 грн., що разом становить 616631,00 грн.; рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2015 року у цій справі також слід змінити в частині визначення початкової ціни, вказавши замість слів «за початковою ціною не нижче ринкової, визначеної у процедурі виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» слова «з початковою ціною 616631,00 грн.; в решті рішення суду першої інстанції у цій справі слід залишити без змін.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ч. ч. 1, 5 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 в разі задоволення її апеляційної скарги лише частково при вищевикладених обставинах, не має права на компенсацію за позивача ОСОБА_3 судових витрат у вигляді судового збору 1827,00 грн. (т.с. 1 а.с. 224), понесених нею при подачі цієї скарги до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2015 року у цій справі змінити в частині визначення суми, в рахунок погашення якої звернуто стягнення, вказавши суму основного боргу 451467,93 грн., 3 % річних 14672,20 грн., неустойки 150490,87 грн., що разом становить 616631,00 грн. (шістсот шістнадцять тисяч шістсот тридцять одна гривня).

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2015 року у цій справі змінити в частині визначення початкової ціни, вказавши замість слів «за початковою ціною не нижче ринкової, визначеної у процедурі виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» слова « з початковою ціною 616631,00 грн. (шістсот шістнадцять тисяч шістсот тридцять одна гривня).

В решті рішення суду залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1ОСОБА_10ОСОБА_11