УХВАЛА

ІМЯМ УКРАЇНИ

1 липня 2016 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі - Ленчицькій А.Б.,

за участю позивача - ОСОБА_1.

за участю представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю представника відповідача - прокуратури Хмельницької області - ОСОБА_4,

за участю представника відповідача - Державної казначейської служби України - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Хмельницької області про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби, прокуратури Хмельницької області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, посилаючись на те, що 20.05.2004 р. ОСОБА_1 було затримано як підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 115, 187, 263 Кримінального кодексу України та в подальшому взято під варту з утриманням в Хмельницькому слідчому ізоляторі.

05.05.2005 р. вироком Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_1 був визнаний невинним за ст. ст. 115, 187, 263 Кримінального кодексу України та виправданий через недоведеність його участі у вчиненні злочинів, міру запобіжного заходу позивачу було скасовано, звільнено з-під варти в залі суду.

21.11.2006 р. ОСОБА_1 був затриманий у зв'язку зі скасуванням виправдувального вироку Хмельницького міськрайонного суду та направленням справи на додаткове розслідування та поміщено в ізолятор тимчасового тримання до 23.11.2006 року.

З 18.12.2006 р. відносно позивача було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з подальшим відбуванням покарання у виді позбавлення волі, де він пробув по 03.06.2013 р.

Позивач посилається на те, що кримінальна справа відносно нього в період з 20.05.2004 р. по 03.06.2013 р. розслідувалась органом досудового слідства, неодноразово розглядалась судами різних інстанцій та поверталась прокурору для організації додаткового розслідування за правилами Кримінально-процесуального кодексу України (редакції 1960 року).

31.08.2007 р. ОСОБА_1 був засуджений вироком апеляційного суду Тернопільської області за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 115, 187, 263 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Верховного Суду України від 20.03.2008 р. означений вирок суду було залишено без змін.

Після розгляду Європейським судом з прав людини заяви позивача (справа «ОСОБА_1 і Йонкало проти України») та постановлення 21.04.2011 р. рішення у даній справі, постановою Верховного суду України від 06.02.2012 р. судові рішення по кримінальній справі були скасовані, а справу направлено на новий судовий розгляд до компетентного суду першої інстанції.

Позивач посилається на те, що за наслідками нового судового розгляду вироком Хмельницького міськрайонного суду від 03.06.2013 р. він був виправданий за пред'явленими обвинуваченням та звільнений з-під варти в залі суду.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 03.06.2013 р. був предметом перегляду судами апеляційної та касаційної інстанцій, залишився без змін та набрав законної сили, однак позивачу не було надіслано повідомлення з роз'ясненням порядку та строків відшкодування заподіяної йому шкоди, що передбачено п. 6 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

ОСОБА_1 посилається на те, що через протиправні дії працівників органу досудового слідства, прокуратури та суду позивач безпідставно утримувався під вартою та в місцях позбавлення волі протягом 7 років, 6 місяців та 5 днів, а незаконно перебував під слідством та судом з 20.05.2004 року по 03.06.2013 року, тобто, 8 років, 6 місяців, 12 днів.

ОСОБА_1 посилається на те, що незаконними діями органу досудового слідства, прокуратури Хмельницької області, яка здійснювала нагляд за слідством, та суду йому заподіяно матеріальні збитки та моральну шкоду, а саме:

втрати заробітку та інших грошових доходів за періоди перебування під вартою та у місцях тимчасового тримання (з 20.05.2004 р. по 05.05.2005 р.; з 21.11.2006 р. по 23.11.2006 р. та з 18.12.2006 р. по 03.06.2013 р.) загальним терміном 7 років, 6 місяців та 5 днів, (з розрахунку розміру мінімальної заробітної плати в сумі 1378 грн.) на загальну суму 124 250 грн.;

витрати , понесені батьками та дружиною позивача у зв'язку з придбанням продуктів харчування, предметів повсякденного вжитку та медикаментів, що передавались до Хмельницького слідчого ізолятора та місць позбавлення волі, на загальну суму 75608,01 грн.;

витрати на оплату правової допомоги адвокатів, які здійснювали захист його інтересів на досудовому слідстві та під час судових розглядів кримінальної справи, наявні квитанції на суму 3000 грн.;

витрати в сумі 1800 грн., які були сплачені ним у 2001 року за навчання на платній основі у Технологічному університеті «Поділля».

У зв'язку з його ув'язненням 20.05.2004 р. позивач не зміг закінчити навчання та отримати диплом про здобуття вищої освіти.

ОСОБА_1 посилається на те, що йому заподіяна моральна шкоди, котра була спричинена незаконним переслідуванням з боку правоохоронних органів, безпідставним обвинуваченням, засудженням та незаконним утриманням під вартою і перебуванням в місцях позбавлення волі, а також протизаконним та нелюдським поводженням з ним з боку працівників міліції та слідчого ізолятора, яку він оцінює у сумі 485 261 300 грн.

Розмір моральної шкоди визначений висновком спеціаліста-психолога від 15.07.2015 р.

Означена сума моральної шкоди, на думку позивача, є обґрунтованою, оскільки він був позбавлений права працювати, навчатися та жити повноцінним життям, спілкуватися з рідними та близькими, займатись вихованням своєї доньки. За означений період погіршилось і здоровя позивача.

Окрім цього, просить врахувати нелюдське відношення до нього з боку працівників правоохоронних органів та працівників слідчого ізолятора, які застосовували до нього фізичне насильство, тортури та психічний тиск з метою здобуття від нього зізнання у вчиненні злочину, якого він не вчиняв.

ОСОБА_1 просить стягнути з рахунку Державного бюджету України в рахунок відшкодування заподіяної йому незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду матеріальної шкоди кошти в сумі 204 658,01 грн. (двісті чотири тисячі шістсот п'ятдесят вісім грн. 01 коп.).

Стягнути з рахунку Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, в рахунок відшкодування заподіяної йому незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду моральної шкоди кошти в сумі 485 261 300 (чотириста вісімдесят п'ять мільйонів двісті шістдесят одну тисячу триста) грн.

У подальшому позивач та його представник позовні вимоги збільшили та просили стягнути на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 211149,68 грн. та моральну шкоду у сумі в сумі 485 261 300 грн.

У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - прокуратури Хмельницької області у судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що підстави для задоволення у частині відшкодування матеріальної шкоди відсутні, оскільки позивач повинен звернутись з заявою в іншому порядку. Щодо відшкодування моральної шкоди, то її розмір надмірно завищений, оскільки моральна шкода позивачу відшкодована на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 р. за заявою позивача (справа «ОСОБА_1 і Йонкало проти України»).

Представник відповідача - Державної казначейської служби України позов не визнала, вказавши, що Державна казначейська служба України не є належним відповідачем по даній справі оскільки не вчиняла жодних неправомірних дій щодо позивача. Вказує, що на органи Державної казначейської служби України жодним законодавчим актом, нормативно-правовим актом не передбачено покладення відповідальності за дії інших юридичних осіб та Держави України в цілому.

Заслухавши пояснення позивача, його представників, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що цивільна справа у частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає закриттю у відповідності до вимог ст. 205 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 1176 Цивільного кодексу України шкода завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до положень ст.ст.11,12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», п.п. 11, 12 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної Прокуратури України, Міністерства Фінансів України від 04.03.1996 року № 6/5/3/41, передбачено, що розмір шкоди, зазначеної в п. 4 ст. 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу).

Якщо справу закрито судом при розгляді її в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Оскарження до суду не позбавляє громадянина права звернутись із скаргою до відповідного прокурора (ч. 2).

Суд приходить до висновку, що вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди належить до компетенції суду за правилами того виду провадження, в якому ця справа розглядалась, а не в порядку цивільного судочинства.

У зв'язку із цим провадження у справі в частині відшкодування матеріальної шкоди слід закрити, що не позбавляє позивача можливості звернутися до суду для вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди за правилами кримінального судочинства.

Керуючись ст. 205 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд

ухвалив:

провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Хмельницької області про стягнення матеріальної та моральної шкоди в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Хмельницької області про відшкодування матеріальної шкоди закрити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі 5 днів до апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя Логінова С.М.