Справа № 359/8101/15-ц Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/1748/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 21.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Садівницького товариства "Сулимівське-3" про усунення перешкод в користуванні електроенергією, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила зобовязати керівництво СТ «Сулимівське-3» поновити постачання електричної енергії до її садового будинку, розташованого на території Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області, садівницьке товариство «Сулимівське-3».

У обґрунтування позову посилається на те, що 09 квітня 2011 року вона придбала у ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,06 га і вищевказаний дачний будинок із надвірними будівлями та спорудами. Зазначає, що між нею та керівництвом СТ «Сулимівське-3» виникли суперечності з приводу розміру сплати нею членського внеску, через що 11 липня 2011 року відповідачем було незаконно відключене електропостачання до дачного будинку, внаслідок чого вона змушена була звертатися до суду із позовом про відновлення електропостачання, за результатами розгляду якого рішенням Апеляційного суду Київської області від 19 березня 2013 року, яке набрало законної сили та було фактично виконане, її позов було задоволено частково та зобовязано СТ «Сулимівське-3» відновити постачання електроенергії до зазначеного будинку.

Однак вказує, що відразу після підключення 08 травня 2013 року керівництвом СТ «Сулимівське-3» її будинок знову було відключено від електропостачання, через що вона знову змушена звертатися до суду із цим позовом за захистом своїх прав.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, придбавши у власність земельну ділянку та дачний будинок, не вступила до членів СТ "Сулимівське-3", а тому не набула жодних прав та обов'язків, встановлених для членів цього товариства, тому місцевий суд вважав правомірним припинення постачання електроенергії до садового будинку позивачки, оскільки на таке постачання електричної енергії у неї відсутні правові підстави.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2011 року ОСОБА_2 купила у члена СТ "Сулимівське-3" ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,0600 га, а також дачний будинок із надвірними будівлями та спорудами, які розташовані на зазначеній земельній ділянці за адресою: Київська область, Бориспільський район, Кіровська сільська рада, садівницьке товариство "Сулимівське-3" (а. с. 13, 126-127). На час купівлі дачного будинку, ОСОБА_3 був протягом тривалого часу підключений до мережі електропостачання садового товариства і заборгованості за користування електроенергією у нього не було.

11 липня 2011 року дачний будинок ОСОБА_2 без попередження було відключено він електромережі садівницького товариства, через що вона звернулася до суду із позовом про відновлення електропостачання до її будинку, за результатами розгляду якого рішенням Апеляційного суду Київської області від 19 березня 2013 року, яке набрало законної сили та було фактично виконане, її позов було задоволено частково та зобовязано СТ «Сулимівське-3» відновити постачання електроенергії до зазначеного будинку (а. с. 52-57).

Однак, з матеріалів справи також вбачається та не заперечується сторонами, що діями СТ «Сулимівське-3» було повторно відключено будинок ОСОБА_2 від електропостачання та на теперішній час його не відновлено.

12 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулась із заявою на імя голови правління СТ «Сулимівське-3» з метою досудового врегулювання спору, запропонувавши відновити електропостачання до будинку з укладенням тристороннього договору відповідно до діючого законодавства та повідомила по готовність сплатити 8000 грн. за виділення садовим товариством потужності в 7 кВт. (а. с. 18), на що отримала повідомлення СТ «Сулимівське-3» про те, що правління СТ «Сулимівське-3» на своєму засіданні 19 липня 2015 року розглянуло дану заяву щодо укладення тристороннього договору про електропостачання ділянки №423 і прийняло одноголосне рішення відмовити позивачу у задоволенні заяви (а. с. 19), що також підтверджується протоколом засідання правління СТ «Сулиміське-3» від 19 липня 2015 року №85 (а. с. 67).

В ході розгляду даної справи було також встановлено, що 12 квітня 2012 року між ПАТ «АЕС Київобленерго» та Садівницьким товариством «Сулимівське-3» було укладено договір на постачання електричної енергії №0261 / 220009866 від (а. с. 112-121), відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію товариству для забезпечення потреб його електроустановок з приєднаною потужністю 200кВт, а товариство оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору.

Відповідно до ст.25 Закону України Про електроенергетику споживачі електричної енергії мають право на: приєднання та підключення до електричної мережі, за умови виконання правил приєднання електроустановок до електричних мереж; вибір постачальника електричної енергії; отримання інформації щодо якості електричної енергії, цін, порядку оплати, умов та режимів її споживання; отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами; відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, згідно з законодавством.

Захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються цим Законом, законами України "Про захист прав споживачів", "Про захист економічної конкуренції, "Про енергозбереження", іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із п. 12.3. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996 року, населений пункт на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту для задоволення комунально-побутових потреб споживачів населеного пункту, для технічних цілей та інших потреб населеного пункту.

Відповідно до п. 2.1. Порядку застосування тарифів на електроенергію, що відпускається населенню і населеним пунктам, затвердженого Постановою НКРЕ №309 від 10.03.1999 року, для цілей цього порядку до населених пунктів відносяться споживачі, які розраховуються з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим лічильником за електроенергію, яка споживається населеним пунктом для різних побутових потреб у житлових будинках, квартирах, гуртожитках, для потреб особистих підсобних господарств, присадибних і садових ділянок, дач.

Відповідно до п. 1.2. Правил населений пункт це юридична особа споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об'єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту; населення це споживачі електричної енергії фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових або господарських потреб споживають електричну енергію для потреб електроустановок, що належать їм за ознакою права власності або користування, за винятком електроустановок, які використовуються для здійснення в установленому законодавством порядку підприємницької діяльності; споживачі населеного пункту це населення, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту та яке розраховується за використану електричну енергію з населеним пунктом.

Враховуючи те, що позивачка є споживачем електричної енергії, яка закуповується товариством у постачальника, порядок припинення енергопостачання встановлюється Кабінетом Міністрів України в Правилах користування електричною енергією для населення, затверджених постановою № 1357 від 26 липня 1999 року, відповідно до п. 35 яких енергопостачальник має право відключати споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію; неоплати за встановлення нового приладу обліку; невиконання припису державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини споживача.

Судом було встановлено та визнається сторонами, що енергопостачання до садового будинку позивачки було відключене зокрема з підстав відмови ОСОБА_2 сплатити членські внески, що колегія суддів вважає незаконним, оскільки Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, така підстава відключення від системи електропостачання не передбачена.

Крім того, зі змісту Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією для населення вбачається, що правом відключення споживача від системи енергопостачання наділений лише енергопостачальник, яким не є відповідач СТ «Сулимівське-3».

Поряд з цим, доводи відповідача про те, що статутом садового товариства не передбачено користування технологічними електричними мережами громадянами, які не є його членами, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не є достатніми для прийняття рішення про відключення садового будинку від електромережі, який був до неї підключений раніше, та, у наслідку, позбавлення позивачки права на користування цією електроенергією.

Таким чином, колегія суддів вважає дії відповідача по припиненню енергопостачання до садового будинку позивачки такими, що порушують визначений діючим законодавством порядок припинення енергопостачання та обмежують права та інтереси позивача як споживача електричної енергії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволення позову ОСОБА_2 про зобовязання відповідача відновити припинене енергопостачання є необґрунтованими, тому підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зобовязати Садівницьке товариство «Сулимівське-3» поновити постачання електричної енергії до садового будинку № 423, що належить ОСОБА_2 та розташований у садівницькому товаристві «Сулимівське-3» на території Кіровської сільської ради Бориспільського району, Київської області.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: