Провадження № 4-с/331/27/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.серпня.2016 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: судді Антоненко М.В., при секретарі Андрієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ПрАТ ТМО «Запоріжжя» на дії Державного виконавця Жовтневого відділу ДВС ЗМУЮ ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2 про скасування постанови про арешт коштів від 08.02.2016 року та постанови про арешт рухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ ТМО «Запоріжжя» звернулось до суду зі скаргою на дії Державного виконавця Жовтневого відділу ДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 про скасування постанови про арешт коштів від 08.02.2016 року та постанови про арешт рухомого майна.

В скарзі зазначено, що 17 грудня 2015 року Апеляційним судом Запорізької області винесено рішення про стягнення з ПрАТ ТМО «Запоріжжя» на користь ОСОБА_2 компенсації за невикористану відпустку у розмірі 72699,77 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 50000 грн. Вище зазначена сума середнього заробітку підлягає стягненню на користь позивача за вирахуванням суми прибуткового податку та інших обовязкових платежів.

29.01.2016 року на адресу ПрАТ ТМО «Запоріжжя» надійшла постанова держаного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 від 12.01.2016 року № ВП 49767184 про стягнення з ПрАТ ТМО «Запоріжжя» на користь ОСОБА_2 компенсації за невикористану відпустку у розмірі 72699,77 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 50000 грн., згідно виконавчого листа № 2/331/199/15, виданого 29.12.2015 року Жовтневим районним судом. Цією ж постановою встановлений строк на добровільне виконання вищевказаного документа, а саме до 19.01.2016 року. 01 лютого 2016 року на адресу ПрАТ ТМО «Запоріжжя» надійшла постанова держаного виконавця від 01.02.2016 року про відкладення провадження виконавчих дій до 05.02.2016 р.

26 січня 2016 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ розглянуто касаційну скаргу ПрАТ ТМО « Запоріжжя» на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та ухвалено відкрити касаційне провадження, клопотання про зупинення виконавчого провадження задовольнити та зупинити виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року до закінчення касаційного провадження.

ПрАТ ТМО «Запоріжжя» на адресу Жовтневого відділу ДВС ЗМУ було направлено копію вищевказаної ухвали із заявою про зупинення виконавчих дій.

16 лютого 2016 року ПрАТ ТМО «Запоріжжя», ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження. дізналось про винесення державним виконавцем Хохловим К.К. постанови про арешт рахунків боржника від 08.02.2016 р.

Заявник вважає, що дії державного виконавця, щодо винесення постанов про арешт коштів боржника, та арешт рухомого майна такими, що порушують права боржника та діюче законодавство. Зазначають, що постановою про арешт коштів боржника від 08.02.2016 року накладено й на рахунок, який призначено для виплати заробітної плати, соціальних виплат, що як наслідок, призводить до неможливості виплати ПрАТ ТМО «Запоріжжя» відповідних виплат особам, які мають на це право.

Посилаючись на вищенаведені обставини ПрАТ ТМО «Запоріжжя» просить суд визнати дії державного виконавця Жовтневого відділу ВДВС ОСОБА_1 щодо винесення постанови про арешт коштів боржника та постанови про арешт рухомого майна від 08.02.2016 року незаконними; зобовязати державного виконавця Жовтневого відділу ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 скасувати постанову про арешт коштів ПрАТ ТМО «Запоріжжя» від 08.02.2016 року та скасувати постанову про арешт рухомого майна ПрАТ ТМО « Запоріжжя» від 08.02.2016 року.

В судовому засіданні представник ПрАТ ТМО «Запоріжжя» скаргу підтримала частково, пояснила суду, що не наполягає на задоволенні вимог стосовно скасування оскаржуваних постанов державного виконавця Жовтневого відділу ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1, оскільки на час розгляду справи в суді виконавче провадження ВП № 49767184 закінчено, арешти майна боржника припинені.

Державний виконавець Жовтневого відділу ДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 проти задоволення скарги заперечував, суду надані заперечення. В судове засіданні призначене на 31.08.16 р. державний виконавець не зявився, про причину неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що на виконанні у Жовтневому ВДВС ЗМУЮ перебуває виконавче провадження № 49767184/6 з примусового виконання виконавчого листа 2/331/199/15 від 29.12.2015 р., виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, стягнення з ПрАТ «Територіальне міжгалузеве обєднання «Запоріжжя» на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 72699,77 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 50000,00 грн. Визначена сума середнього заробітку підлягає стягненню на користь позивача за вирахуванням суми прибуткового податку інших обовязкових платежів.

12.01.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчої провадження та встановлено боржнику строк для самостійного виконання до 19.01.2015 року. Копії відповідної постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» «Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень передбачених законом»

01.02.2016 р. на адресу Жовтневого ВДВС ЗМУЮ надійшла заява боржника відкладення провадження виконавчих дій, в якій він посилаючись на несвоєчасне отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується довідкою поштового відділення ДП «Укрпошта» не мав змоги виконати рішення суду в строк для самостійного виконання.

26.05.2016 р. згідно з постановою державного виконавця, провадження ВП № 49767184 закінчено, арешти майна боржника припинені.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено: «За наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника власної ініціативи на строк до державний виконавець виносить відповідну постанову, про повідомляє сторонам».

01.02.2016 р. державним виконавцем в порядку ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій у звязку із несвоєчасним отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження в строк до 05.02.2016 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що «У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до пятнадцяти днів) та зазначає, що разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом».

Статтею 27 ч.1 Закону України «По виконавче провадження» передбачено, що «У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення»

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що «Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб».

Таким чином, після перевірки державним виконавцем стану виконання рішення суду боржником, державним виконавцем було прийнято рішення, що у звязку з невиконанням рішення суду боржником в строк для самостійного виконання державним виконавцем було розпочато примусове виконання рішення суду із вжиттям заходів примусового стягнення, а саме накладення арешту на кошти та майно боржника.

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», що «звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації».

Так ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що «Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення».

Згідно абз. 5 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що «Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1, ч.2. ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.; державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Нормами статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено надіслання боржникові копії постанови про відкриття виконавчого провадження саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що забезпечує можливість, поруч з вимогами ст. 30 зазначеного Закону, державному виконавцю пересвідчитись в отриманні боржником копії цієї постанови і здійснення в подальшому останнім дій, спрямованих на добровільне виконання рішення у встановлений державним виконавцем строк.

За правилами ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

ПрАТ «Територіальне міжгалузеве обєднання «Запоріжжя» в скарзі посилається на те, що дані законодавчі норми державнім виконавцем не дотримані,після відкладання виконавчих дій за їх клопотанням державний виконавець не встановив строк для добровільного виконання рішення суду і постанова.

Як слід з матеріалів справи, постанова про відкладення виконавчих дій від 01.02.16 р. отримана ПрАТ «Територіальне міжгалузеве обєднання «Запоріжжя» лише 10.02.2016 р. і товариство дійсно було позбавлено реальної можливості виконати судове рішення добровільно, а примусове виконання рішення суду розпочато передчасно. Вказане свідчить про невідповідність дій державного виконавця при винесенні постанов про арешт коштів та арешт рухомого майна боржника від 08.02.16 р. вимогам ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявником не надано суду належних доказів в обґрунтування того, що накладення державним виконавцем арешту на грошові кошти ПрАТ «Територіальне міжгалузеве обєднання «Запоріжжя» які знаходяться на рахунках в банківських установах і розмір цих коштів перевищує суму заборгованості перед ОСОБА_2

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 383 - 387 ЦПК України,-

УХВАЛИВ

Скаргу ПрАТ ТМО « Запоріжжя» на дії Державного виконавця Жовтневого відділу ДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Жовтневого відділу ВДВС З ОСОБА_1 щодо винесення у виконавчому провадженні ВП № 49767184 постанови про арешт коштів та постанови про арешт рухомого майна ПрАТ ТМО «Запоріжжя» від 08.02.2016 року незаконними.

В решті вимог відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: М.В.Антоненко