АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

09 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач звернулась з даним позовом до відповідачів.

Посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачі розповсюдили по поштовим скринькам листівку наступного змісту: «5. Знаете ли Вы, что ОСОБА_2 получила за счет ЖСК статус инвалида производства, находясь в пути следования, непонятно куда. Но оформив липовые документы, повысила себе пенсию почти в три раза, ежегодно за наш счёт получает оздоровительные, материальную помощь на операцию и оплату медикаментов? 7. ОСОБА_2 бесконтрольно расходует денежные средства кооператива, и от аренды в том числе. ОСОБА_2 постоянно превышаются служебные полномочия, в грубой форме попираются наши права, фактически игнорируется подписанный ею Устав ЖСК «Вымпел», а также Закон о кооперации".

09.12.2013 року ініціативна група зазначила в іншій листівці: "Доводим до Вашего сведения о том, что повышение тарифов на обслуживание дома было вызвано безграмотной финансово-бесхозяйственной деятельностью ОСОБА_2, ее грубыми экономическими просчетами, необоснованными расходами в частности: на судебные издержки, вызванные ее некомпетентностью, приобретением дорогостоящего оборудования, которое не имеет права позволить себе даже ЖЕК-и, обслуживающие десятки домов, ее несвоевременной работой с должниками и многие другие нарушения".

В 2014 році тією ж ініціативною групою знову було розповсюджено по поштовим скринькам неправдиві листівки, які вкотре принижували честь Позивача та містили неправдиву інформацію. Так, в одній з них було зазначено: «При действующем подходе расходы на текущий ремонт ОСОБА_2 включила трижды, вдвойне из нашего кошелька, и отдельно ещё за расчёт аренды с последующим откатом для себя, а также за счёт не производимого жильцам перерасчёта по теплу с 2008 г. в сумме ежегодно около 48000 грн". В іншій листівці було вказано: "Каждый из вас проинформирован инициативной группой о беззакониях, творимых председателем правления ЖБК ОСОБА_2 Яркое тому подтверждение - почти двойное повышение тарифа с октября месяца с.г., ничем и никем не обоснованное. Постановление КМДА № 187 от 29.03.2010 г. гласит, что для пересмотра тарифа необходимо провести общественные слушания, уведомив об этом жильцов за месяц до их начала, обнародовать фактические затраты на содержание дома... Ничего этого сделано не было, поскольку обычный стиль работы ОСОБА_2 - запутывание ситуации, обман и фальсификации".

Позивач вважає, що викладена у листівках інформація не відповідає дійсності, не є оціночними судженнями, критикою чи власною оцінкою дій ОСОБА_2 і принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача в громадській думці з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі, а тому підлягає спростуванню.

Просила зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у місячний строк після набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену інформацію тим же способом, яким вона була, поширена, шляхом опублікування письмового вибачення перед позивачем наступного змісту: "СПРОСТУВАННЯ!!! Ми, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, просимо вибачення у ОСОБА_2 та заявляємо, що інформація, яку ми поширили, а саме про незаконність підвищення тарифу, про отримання "відкатів", погану роботу з боржниками, а також оформлення підроблених документів на інвалідність, не відповідає дійсності"; стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 солідарно на її користь 81 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2 за довіреністю,подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що судом при розгляді справи було порушено норми матеріального та процессуального права. Посилається на на те, що суд невірно послався на ч. 1,2,3 ст. 30 Закону України «Про інформацію», оцінивши листівки відповідачів як гіпербелізовані оціночні судження, що було єдиною підставою у відмові в задоволенні позову. Вважає, що інформація зазначена в листівках не є критикою та оцінкою, а натомість ці листівки містять в собі саме ствердження про існування фактичних обставин щодо діяльності ОСОБА_2 Зазначає, що судом помилково не з'ясовано та не встановлено такої обствини як те, що інформація зазначена в листівках висловлена в брутальній, принизливій і непристойній формі, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача та не застосовано при цьому ч. 3 ст. 30 Закону України «Про інформацію» щодо обов'язку відшкодувати моральну шкоду. Судом не досліджено докази, надані позивачем щодо спростування недостовірної інформації зазначеної у листівках. Необґрунтовано відхилено клопотання позивача про допит свідків, а допитано лише двоє із заявлених, що призвело до неправильного вирішення справи.

В суді апеляційної інстанції позивач та її представник за довіреністю - ОСОБА_1, апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених в ній.

Відповідачі та їх представник відповідачів за довіреністю - ОСОБА_7 просили апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

За змістом ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 94, 277 ЦК України, кожному, гарантується право на захист честі, гідності та ділової репутації, а також спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Відповідно до ст. ст. 200, 201 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Суб'єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація, ім'я (найменування), інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

До способів захисту немайнових прав відноситься, зокрема, спростування недостовірної інформації, заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права.

Відповідно до ст. ст. 201, 277 ЦК України, особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про інформацію», під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошеної інформації.

Статтею 26 Закону України «Про інформацію» джерелами інформації є передбачені або встановлені Законом носії інформації: документи та інші носії інформації, які являють собою матеріальні об'єкти, що зберігають інформацію, а також повідомлення засобів масової інформації, публічні виступи. При цьому, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Отже, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Звертаючись із позовом ОСОБА_2 зазначала, що викладена в розповсюджених проти неї листівках інформація не відповідає дійсності і при цьому не є оціночним судженням, критикою чи власною оцінкою дій ОСОБА_2, принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача в громадській думці з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі, а тому підлягає спростуванню, а також зазначає, що діями відповідачів їй було спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вважав встановленим, що негативна інформація про позивача в розповсюджених листівках була поширена ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, проте ця інформація є оціночним судженням, висловлюваннями, які не місять фактичних даних, критикою, оцінкою дій, а також висловлюваннями, в яких вжито гіперболи.

Проте,колегія суддів з такими висновками суду у повній мірі погодитися не може.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом ІНФОРМАЦІЯ_1 по поштовим скринькам мешканців будинку АДРЕСА_1 -ЖБК «Вимпел» було розповсюджено листівки, підписані «Ініціативна група мешканців», зокрема листівка наступного змісту: «5. Знаете ли Вы, что ОСОБА_2 получила за счет ЖСК статус инвалида производства, находясь в пути следования, непонятно куда. Но оформив липовые документы, повысила себе пенсию почти в три раза, ежегодно за наш счёт получает оздоровительные, материальную помощь на операцию и оплату медикаментов? 7. ОСОБА_2 бесконтрольно расходует денежные средства кооператива, и от аренды в том числе. ОСОБА_2 постоянно превышаются служебные полномочия, в грубой форме попираются наши права, фактически игнорируется подписанный ею Устав ЖСК «Вымпел», а также Закон о кооперации» (а.с. 17).

09.12.2013 року в іншій листівці зазначено : «Доводим до Вашего сведения о том, что повышение тарифов на обслуживание дома было вызвано безграмотной финансово-бесхозяйственной деятельностью ОСОБА_2, ее грубыми экономическими просчетами, необоснованными расходами в частности: на судебные издержки, вызванные ее некомпетентностью, приобретением дорогостоящего оборудования, которое не имеет права позволить себе даже ЖЕК-и, обслуживающие десятки домов, ее несвоевременной работой с должниками и многие другие нарушения» (а.с. 16).

Пізніше розповсюджено по поштовим скринькам листівки, в одній з них було зазначено: «При действующем подходе расходы на текущий ремонт ОСОБА_2 включила трижды, вдвойне из нашего кошелька, и отдельно ещё за расчёт аренды с последующим откатом для себя, а также за счёт не производимого жильцам перерасчёта по теплу с 2008 г. в сумме ежегодно около 48 000 грн.» (а.с. 19).

Ще в одній листівці було вказано: «Каждый из вас проинформирован инициативной группой о беззакониях, творимых председателем правления ЖБК ОСОБА_2 Яркое тому подтверждение - почти двойное повышение тарифа с октября месяца с.г., ничем и никем не обоснованное. Постановление КМДА № 187 от 29.03.2010 г. гласит, что для пересмотра тарифа необходимо провести общественные слушания, уведомив об этом жильцов за месяц до их начала, обнародовать фактические затраты на содержание дома... Ничего этого сделано не было, поскольку обычный стиль работы ОСОБА_2 - запутывание ситуации, обман и фальсификации» (а.с. 18).

Позивач стверджує ,що вказані листівки розповсюджені ініціативною групою у складі відповідачів : ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

На підтвердження такому послалася на показання свідків.

Так, свідок ОСОБА_8, яка була допитана у судовому засіданні в суді першої інстанції показала, що їй було відомо про ініціативну групу і що до неї входили відповідачі, а також вона бачила один раз , як ОСОБА_4 розкладала в поштові скриньки якісь листівки.

Виходячи з таких пояснень свідка,не дивлячись на те,що відповідачі категорично заперечують проти цього,суд вважав встановленим, як факт складання,так і факт розповсюдження зазначених листівок саме відповідачами й того ,що вказана в листівках «Ініціативна група» складається саме з відповідачів.

Проте, такий висновок суду не можна вважати обґрунтованим ,оскільки свідок ОСОБА_8 є залежною від позивачки як від роботодавця особою,а її показання не підтверджені та недоведені ніякими іншими доказами і є лише припущенням свідка . Крім того, якого змісту листівки розкладала ОСОБА_4 свідку не відомо.

За відсутності належних та допустимих доказів про те,що саме відповідачі входять до «Ініціативної групи» й що ними складено та розповсюджено по поштовим скринькам зазначені позивачкою листівки, у суду першої інстанції не було підстав вважати ці обставини встановленими та доведеними.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.309 ЦПК України недоведеність обставин,що мають значення для справи,які суд вважав встановленими є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Виходячи з того,що факт входження відповідачів в ініціативну групу,складання та розповсюдження ними листівок є недоведеним, питання про те чи є викладена в них інформація такою ,що принижує честь ,гідність та ділову репутацію позивачки і чи можна розцінювати зміст цих листівок, як оціночні судження, які не підлягають спростуванню , у даному випадку не потребує перевірки.

За таких обставин колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності складання та розповсюдження саме відповідачами листівок з інформацією про позивачку, яку вона вважає негативною.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316, 317ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту : У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/8118/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4598/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.