АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/1009/16 Головуючий 1 інст. Сєлютіна Н.М..
Справа: № 628/3410/15-ц Доповідач Міненкова Н.О.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді: Міненкової Н.О.

суддів: Зазулинської Т.П.,

ОСОБА_1

за участю секретаря: Прологаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 11 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановила:

У вересні 2015 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся у суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.12.2005 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, яка додається до позову), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на їх на суму залишку за кредитом. Відповідачем були порушені умови виконання кредитного договору, станом на 31.08.2015 року утворилася заборгованість у сумі 39 740, 04 грн., представником ОСОБА_3 також зазначено про те, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 13 квітня 2012 року уже стягнуто 25 634, 10 грн., на підставі цього просить суд стягнути різницю у сумі 15 311,24 грн., а також судові витрати.

Позивач та відповідач у судове засідання не зявилися, справа розглянута у заочному порядку.

Заочним рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 11 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником ПАТ КБ «ПриватБанк» було подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник ОСОБА_3 посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, зазначаючи про те, що кредитний договір укладений із ОСОБА_2 складається із заяви позичальника, умов надання банківський послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів ОСОБА_3. Відповідачем надані докази не спростовано, іншого розрахунку який би підтверджував невірність чи неповноту розрахунку наданого ОСОБА_3 не надано, у звязку з чим судом безпідставно відмовлено у задоволенні позову.

В письмових поясненнях до апеляційної скарги представник апелянта пояснив, що предявляючи позовні вимоги в вересні 2015 року вони просили стягнути суму заборгованості 15311,24 грн., яка складається з заборгованості за відсотками 14105,94 грн., заборгованості по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина) та 705,30 грн. (процентна складова) та просив урахувати, що станом на 31.01 2011 року з ОСОБА_2 за рішенням суду стягнуто заборгованість за кредитом 9770,19 грн., заборгованість за відсотками 16063,91 грн. і солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» заборгованість за відсотками - 200,00 грн.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2012 року задоволенні позовні вимоги позивача та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором б/н від 23.12.2005 року в розмірі 25634,10 грн., яка складала заборгованість за кредитом - 9770,19 грн., заборгованість по процентам -16063,91 грн. та витрати на сплату судового збору. Рішення набрало законної сили і не скасовано.

У звязку з тим, що суду не була надана інформація щодо виконання цього рішення, а після постановляння рішення згідно з розрахунком позивача відповідачем сплачувалися суми в погашення кредиту в листопаді 2012, січні, лютому, травні, липні 2013 року та в квітні 2014 року, визначити правильність розрахунків позивача щодо наявної заборгованості за відсотками та пенею неможливо. Судом вказано на відсутність ОСОБА_3, підпису відповідача на Умовах та правилах надання банківських послуг, та детального розрахунку заборгованості.

Такий висновок суду помилковий, зроблений з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 23.12.2005 року ОСОБА_2 23.12.2005 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами ОСОБА_3» складає між ним та ОСОБА_3 Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦПК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Кредитний договір укладений із ОСОБА_2 складається із: Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та ОСОБА_3.

Про згоду відповідача на укладення договору саме в такій формі та ознайомлення Відповідача з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами свідчить підпис ОСОБА_2 Заяви позичальника наступного змісту: ''Я ознайомився та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами'.

При укладанні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією iз сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

На підставі ч.1 ст. 634 ЦК України, підписавши Заяву позичальника, відповідач приєднався до запропонованих банком Умов надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою i їх підписання позичальником не є обов'язковим.

У відповідності до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.04.2012 року по справі № 2-7167/11 з Відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" стягнута заборгованість станом на 31.01.2011 року у розмірі - 25634,10 грн. (9770,19 грн. заборгованість за кредитом; 15863,91 грн.. - заборгованість по процентам за користування кредитом), стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» - 200,00 грн.

Цим же рішенням встановлено факт укладання кредитного договору на відповідних умовах.

Судом встановлено, що відповідачем за період з 27.11.2012 року по 08.04.2014 року самостійно здійснювалось погашення заборгованості у наступних розмірах 2253,00 грн., 7272,70 грн., 909,09 грн., 818,19 грн., 1363,60 грн., 5856,10 грн. у загальній сумі 17662,68 грн., які відповідно до матеріалів справи були призначені на погашення поточної заборгованості, а не на виконання рішення суду у іншій справі № 2-7167/11, що підтверджується випискою по особовому рахунку.

Крім того, позивач зараховував їх саме на погашення поточних відсотків, а не на погашення відсотків і тіла кредиту, які стягнуті з позичальника іншим судовим рішенням, що не протирічить вимогам ст. 534 ЦПК України.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного ОСОБА_3 України.

Виходячи із системного аналізу ст. .ст. 525,526,599,611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору на Цивільним Кодексом України.

Аналогічне зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 вересня 2015 року, у справі № 6-1206цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Судова колегія вважає, що оскільки вказане судове рішення відповідачем не виконано, відповідачем грошові кошти позивачу не повернуті, Банк правомірно нараховував заборгованість за кредитним договором на позику, яка йому не повернута.

Як вбачається з наданого розрахунку, станом на 31.08.2015 року відповідач має заборгованість - 39740,04 грн., яка складається з наступного: 9770,19 грн. - заборгованість за кредитом; 29969,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

Проте, оскільки рішенням у справі № 2-7167/11 вже була стягнута заборгованість станом на 31.01.2011 року, з відповідача підлягає стягненню наступні суми: 13 905,34 грн. заборгованість за процентами; а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 705,30 грн. - штраф (процентна складова). Разом 13905,94+ 500,00 + 705,30 = 15111,24 грн.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 15 311, 24 грн., однак при апеляційному розгляді справи було встановлено, що сума заборгованості у загальному розмірі складає 15 111, 24 грн. за мінусом 200 грн., від суми позовних вимог, які були стягнуті солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС».

Судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи зазначені норми з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі: 1218 грн. - за подання позовної заяви та 1339,80 грн. за подання апеляційної скарги, а всього 2 557,80 грн.

Керуючись ст.303,304,307,309,313,317,319 ЦПК України,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 11 листопада 2015року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 111 (пятнадцять тисяч сто одинадцять) гривень 24 копійки.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 557 (дві тисячі пятсот пятдесят сім) гривень 80 копійок.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.О.Міненкова

Судді - Т.П. Зазулинська

ОСОБА_1