У Х В А Л А

19 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Горлова Ю.М., про визнання недійсним договору дарування, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження майном, відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування частини будинку - 9/25 частин будинку АДРЕСА_1 зі всіма будівлями та господарськими спорудами, укладений між ОСОБА_7 (дарувальник) та ОСОБА_5 (обдарована) від 15 серпня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Горловою Ю.М., що зареєстрований в реєстрі за № 2058.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на 9/25 частин вказаного будинку зі всіма будівлями та господарськими спорудами.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_5 перешкоди в реалізації права власності на 9/25 частин будинку АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_4 звільнити вказаний будинок.

У задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2015 року та залишення в силі рішення суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 225 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилаються на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 липня 2012 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 14 січня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень було повторно залишено без руху та надано заявникові строк до 1 лютого 2016 року на усунення недоліків.

Усуваючи зазначені в ухвалі від 14 січня 2016 року недоліки з пропуском процесуального строку, ОСОБА_8 - представник ОСОБА_4 6 лютого 2016 року звернулася до Верховного Суду України з клопотанням про продовження строку на усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень з посиланням на поважність причин його пропуску.

З огляду на поважність причин пропуску строку на усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень клопотання ОСОБА_8 - представника ОСОБА_4 про його продовження підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи заявників, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи зустрічний позов частково, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що з висновку судово-психіатричної експертизи, який узгоджувався з поясненнями приватного нотаріуса, медичними довідками, убачалося, що експертами наданий категоричний висновок про те, що ОСОБА_9 під час укладення спірного договору розуміла значення своїх дій та керувала ними. Крім того, позивач вселилася у спірний будинок без згоди його власника ОСОБА_5 і без відповідної правової підстави.

Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 липня 2012 року, що надана заявником як приклад, якою рішення судів попередніх інстанцій скасовано, а справа передана на новий розгляд, не містить правової позиції щодо спірних правовідносин та застосування норм матеріального права, а вказує на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Порівняння змісту вказаного для прикладу судового рішення зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 про продовження строку на усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень з 1 до 6 лютого 2016 року задовольнити.

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Горлова Ю.М., про визнання недійсним договору дарування, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження майном, відшкодування матеріальної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко Ю.Л. Сенін