Провадження № 2/127/4304/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

21 липня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Гриневича В.С.,

при секретарі: Малику О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 127/11914/16-ц за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради до ОСОБА_1, за участю третьої особи на стороні позивача - Стрижавського дитячого будинку-інтернат про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася Служба у справах дітей Вінницької міської ради з позовом до ОСОБА_1, за участю третьої особи на стороні позивача - Стрижавського дитячого будинку-інтернат про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач по справі ОСОБА_1 є матір'ю дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька дитини - ОСОБА_3, записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. 11.04.1999 року відповідач залишила дитину у педіатричному відділенні №1 міської лікарні «Центр матері та дитини», куди матір з дитиною було переведено з обласної дитячої лікарні. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 18.06.1999 року №745 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, був направлений у Вінницький будинок дитини строком на один рік на повне державне утримання у зв'язку з важкими матеріально-побутовими умовами сім'ї.

З 25.03.2003 року по даний час ОСОБА_2 перебуває у Стрижавському дитячому будинку-інтернаті на повному державному утриманні. За час перебування дитини у дитячих закладах мати не брала участі у захованні дитини, не надавала матеріальної допомоги на її утримання, не цікавилась її життям, здоров'ям, розвитком, ніяким іншим способом не виявляла своєї турботи про неї. До органу опіки та піклування Вінницької міської ради щодо повернення дитини на виховання ОСОБА_1 не зверталася.

На підставі вищевикладеного, враховуючи ухилення матері від виконання обов'язків по вихованню та утриманню дитини протягом тривалого періоду, Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь Стрижавського дитячого будинку-інтернату аліменти на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до дня повноліття сина.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак 21.07.2016р. звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просила суд розгляд справи провести у її відсутність.

Як вбачається з матеріалів справи, місце проживання відповідача - ОСОБА_1, невідоме.

Разом з тим, за інформацією наданою Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в реєстрі територіальної громади міста Вінниці відсутня.

Згідно з ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Оголошення про виклик відповідача в судове засідання, призначене на 21.07.2016р., було опубліковано в газеті «Вінничина», випуск №53 від 08.07.2016 року, проте відповідач в судове засідання, призначене на 21.07.2016р. не з'явилася.

Представник Стрижавського дитячого будинку-інтернат в судове засідання також не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Однак, 29.06.2016р. на адресу суду надійшов лист директора будинку-інтернат ОСОБА_4, в якому останній просив розгляд справи про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 провести без участі представника Стрижавського дитячого будинку-інтернату. При цьому зазначив, що при вирішенні спору покладається на думку суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням приписів ст. 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1, яке видане 01 червня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області.(а.с. 5)

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №8 від 02.10.2014р., відомості про батька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. (а.с.14)

З акту міської лікарні «Центр матері та дитини» від 26.07.2000 року вбачається, що ОСОБА_1 11.04.1999 року залишила дитину у педіатричному відділенні №1 міської лікарні «Центр матері та дитини», куди 09.04.1999 року останню разом з дитиною було переведено з обласної дитячої лікарні.(а.с. 13)

Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 18.06.1999 року №745 «Про направлення неповнолітніх в інтернатні установи», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був направлений у Вінницький будинок дитини строком на один рік на повне державне утримання у зв'язку з важкими матеріально- побутовими умовами сім'ї.(а.с. 9)

Як вбачається з листів директора Стрижавського дитячого будинку-інтернат ОСОБА_4 №178 від 22.09.2014р. та №228 від 13.11.2015р., дитина, позбавлена батьківського піклування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув у Стрижавський дитячий будинок-інтернат 25.06.2003 року. За час перебування дитини у даному закладі мати не брала участі у вихованні дитини, не надавала матеріальної допомоги на її утримання, не цікавилась її життям, здоров'ям, розвитком, ніяким іншим способом не виявляла своєї турботи про неї. (а.с. 8).

Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 по відношенню до дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 №01-00-011-3208 від 16.02.2016 року, розглянувши лист Стрижавського дитячого будинку-інтернат про те, що неповнолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка перебуває у даному дитячому закладі, з 25.03.2003 року по даний час мати не провідувала, не писала листів, не телефонувала, не цікавилася її долею, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення громадянки гр. ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню до дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3-4)

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Згідно з нормою ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Як зазначено у ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та беручи до уваги те, що відповідач протягом тривалого періоду не брала участі у вихованні дитини, не надавала матеріальної допомоги на її утримання, не цікавилась її життям, здоров'ям, розвитком, ніяким іншим способом не виявляла своєї турботи про неї, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних в частині позбавлення батьківських прав.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

В той же час, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення аліментів задовольнити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Стрижавського дитячого будинку-інтернату аліменти на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Разом з тим суд роз'яснює, що у відповідності до вимог ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 150, 152,155, 164-166, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Стрижавського дитячого будинку-інтернату аліменти на утримання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 червня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: