Справа №451/1288/16-ц
Провадження № 2/451/533/16
РІШЕННЯ

іменем України

17 листопада 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

при секретарі судового засідання Крикавській М.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радехів справу за позовом ОСОБА_2 до Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2016 року до суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_2, відповідно до вимог якої, просить встановити факт його спільного проживання із ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на земельні ділянки площами 1,1866 га, 0,4764 га та 0,1424 га в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позову посилається на обставини, що після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і, який розпорядився належним йому майном, склавши заповіт щодо земельного паю на користь позивача, залишилася спадкова маса, у склад якої увійшли три земельні ділянки загальною площею 1,8053 га.

У подальшому, заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом нотаріальна контора не може, оскільки він, хоча фактично і проживав із спадкодавцем, однак була зареєстрований за іншою, аніж померлий адресою. Окрім цього, у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкову масу.

Із посиланням на норми матеріального та процесуального права, зазначає, що за захистом своїх прав вимушений звертатися до суду.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повній мірі та надав пояснення аналогічні, викладеним у заяві (а.с.2). Позов просить задоволити.

Представник відповідача - Оглядівської сільської ради Радехівського району, надавши до суду заяву із визнанням вимог, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.21).

Вислухавши пояснення представника позивача та покази свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, судом встановлено, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с.3), зробивши за життя заповідальне розпорядження, земельну ділянку, належну йому відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, заповів ОСОБА_2 - позивачу у справі (а.с.5-6) та, яку останній має намір успадкувати (а.с.2).

Із наданих представником позивача обґрунтувань у судовому засіданні та даних, викладених у довідці Управління праці та соціального захисту Радехівської РДА №1744 від 27.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 доглядав за перестарілим ОСОБА_3, який в силу стану свого здоров'я, не міг пересуватися самостійно (а.с.24).

Крім цього, ту обставину, що ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_3 фактично проживав із спадкодавцем без реєстрації, у судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не довіряти показам яких у суду підстав не має.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Відповідно до вимог статей 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статей 1233 та 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Обґрунтування висновків суду, що вказують на обставини спільного проживання спадкодавця ОСОБА_2 із спадкоємцем ОСОБА_3 та наявність заповіту на користь позивача, зазначені вище.

Відсутність у ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на спадкову масу, унеможливлює реалізацію його спадкових прав у позасудовому порядку.

Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, приймається до уваги, що в силу вимог ч.2 ст.31 ЦПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Положеннями ст. 174 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В силу вимог ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

За таких обставин, на переконання суду, визнання позову відповідачем є його процесуальним правом, передбаченим у статтях 31 та 174 ЦПК України. І таким правом щодо предмета спору відповідач розпоряджається на власний розсуд.

Судом встановлено, що представник відповідача, підписавши заяву про визнання позову (а.с.21), не обмежений у повноваженнях на вчинення зазначеної процесуальної дії.

Судом також встановлено, що визнання представником відповідача позову, жодним чином не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд не вбачає правових підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовження судового розгляду.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,174,209-212,215,256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 проживав спільно із ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,8053 га, що складається із трьох земельних ділянок площами 1,1866 га, 0,4764 га та 0,1424 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути із Оглядівської сільської ради Радехівського району (с.Оглядів Радехівського району Львівської області) на користь ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_2 933 гривні 70 копійок понесених ним судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.