Ухвала

іменем україни

17 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дем'яносова М.В., СитнікО.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» про визнання договорів оренди землі недійсними, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» на рішення апеляційного суду Київської області від 08 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31 липня 2009 року між нею і Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» (далі - ТОВ «ФК ЛТД») укладено договір оренди землі (типовий), згідно з умовами якого вона передала товариству в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку загальною площею 2,876 га, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, строком на 5 років. 15 листопада 2012 року між сторонами укладено договори оренди земельних ділянок площами 2,5755 га та 0,2999 га. Вказувала, що строк дії договорів було збільшено з 5 до 15 років без її згоди, зокрема у пункті 8 договорів оренди була дописана іншим чорнилом цифра «1». Вказані договору були зареєстровані 28 грудня 2012 року відділом Держкомзему у Володарському районі Київської області за № № НОМЕР_1 та НОМЕР_2. 01 серпня 2014 року вказані договори були повторно зареєстровані державним реєстратором державної реєстраційної служби Володарського РУЮ Київської області.

У зв'язку з викладеним просила визнати недійсними договори оренди від 15 листопада 2012 року, укладені між нею і ТОВ «ФК ЛТД», земельних ділянок площами 2,5755 га та 0,2999 га; скасувати державну реєстрацію вказаних договорів 28 грудня 2012 року відділом Держкомзему у Володарському районі Київської області; скасувати державну реєстрацію вказаних договорів 01 серпня 2014 року реєстраційною службою Володарського РУЮ Київської області, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 05 квітня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсними договори оренди від 15 листопада 2012 року земельних ділянок площами 2,5755 га та 0,2999 га, укладені між ОСОБА_3 і ТОВ «ФК ЛТД».

Скасовано державну реєстрацію договорів оренди землі від 15 листопада 2012 року, які зареєстровані у державному реєстрі земель за № № НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Скасовано державну реєстрацію договорів оренди землі від 15 листопада 2012 року, що були укладені між ОСОБА_3 і ТОВ «ФК ЛТД», та зареєстровані реєстраційною службою Володарського РУЮ Київської області 01 серпня 2014 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 08 червня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано недійсним пункт 8 договору оренди землі від 15 листопада 2012 року, укладеного між ОСОБА_3 і ТОВ «ФК ЛТД», щодо земельної ділянки площею 2,5755 га, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, в частині строку дії договору у 15 років, визнавши строк дії договору - 5 років.

Визнано недійсним пункт 8 договору оренди землі від 15 листопада 2012 року, укладеного між ОСОБА_3 і ТОВ «ФК ЛТД», щодо земельної ділянки площею 0,2999 га, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, в частині строку дії договору у 15 років, визнавши строк дії договору - 5 років.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «ФК ЛТД» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що згідно з висновком судово-технічної експертизи документів від 01 березня 2016 року № 9334-9337/15-34, складеним КНДІСЕ, цифри «1» та «5» у пункті 8 оспорюваних договорів нанесені різними барвними речовинами (пастами), а перші та другі аркуші всіх примірників спірних договорів виготовлені з різного паперу. При цьому експерти не змогли надати відповідь на питання, який з написів на спірних договорах (підпис в графі «орендодавець» чи рукописна цифра «1» у пункті 8) було виконано раніше через недостатню кількість матеріалу, наданого для дослідження.

У зв'язку із цим суд першої інстанції, із висновками якого у цій частині погодився й апеляційний суд, правильно вважав, що при підписанні сторонами оспорюваних договорів строк їх дії був визначений у 5 років; згодом до цифри «5» у пункті 8 вказаних договорів було дописано цифру «1» таким чином, після цього строк дії договорів читався як 15 років.

При цьому суд належно оцінив ту обставину, що згідно з вищевказаним експертним висновком, надання відповіді на питання, який напис на договорі було виконано раніше, можливе за результатами проведення дослідження методом вологого копіювання та вирізання фрагментів штрихів, проте відповідач, на відміну від позивача, не надав експерту дозволу на проведення такого виду дослідження, що суд обґрунтовано розцінив як ухилення відповідача від проведення експертизи.

Враховуючи висновки експертизи та положення ст. 146 ЦПК України, зважаючи, що для відповідача встановлення експертизою викладених у позовній заяві фактів носить негативний характер, суд обґрунтовано вважав установленим факт внесення дописок до тексту договорів і відсутність волевиявлення позивача на укладення у 2012 році договорів оренди строком на 15 років.

Разом із тим апеляційний суд обґрунтовано не погодився із висновками суду першої інстанції про визнання договорів оренди недійсними в цілому та із посиланням на ст. 217 ЦК України правильно вважав, що визнанню недійсним підлягає саме пункт 8 оспорюваних договорів оренди землі у частині строку дії договорів у 15 років із визначенням строку дії договорів у 5 років.

Ухвалюючи рішення у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 316 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи про помилковість врахування судами вищевказаного експертного висновку, а також те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами тієї обставини, що вищевказані договори оренди укладалися на строк 15 років за відсутності її волевиявлення, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального права, а саме: ст. ст. 202, 203, 215 ЦК України, ст. ст. 16, 30 Закону України «Про оренду землі», є помилковими, адже під час розгляду справи суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.

Також помилковими є доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд порушив принцип диспозитивності та вийшов за межі заявлених позовних вимог.

Висновок апеляційного суду про часткове задоволення позову та визнання недійсними саме пунктів 8 оспорюваних договорів оренди узгоджується із роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у постанові від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до п. 9 якої згідно зі ст. 217 ЦК України правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до ст. 217 ЦК України суд може визнати недійсною частину правочину, з'ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

О.М.Ситнік