АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №755/6766/16-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.., Болотов Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», поданою представником за довіреністю Сокуренко Наталією Вікторівною, на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 02 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

УСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 90119 грн. заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовує тим, що 20 грудня 2013 року між сторонами виникли кредитні правовідносини шляхом заповнення ОСОБА_3 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківськиї послуг у ПриватБанку, відповідно до якої останній погодився, що ця заява разом із Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Згідно із цим договором відповідачу надано кредит в сумі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який за розсудом банку може змінюватися, за користування якими позичальник зобов»язався сплати проценти у розмірі 27,% річних.

Станом на 16 лютого 2016 року відповідач має боргові зобов»язання перед банком у сумі 90119 грн., що складається з:

- 36752,50 грн. заборгованості за кредитом;

- 53366,50 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 02 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на неправильну оцінку судом умов правовідносин сторін, які, згідно із їх змістом, вказують на факт обізнаності позичальника із умовами кредитування внаслідок підписання Анкети-заяви, а відтак і укладення договору.

Також посилається на безпідставність висновків суду, що відповідач договору не підписував, оскільки почеркознавча експертиза не проводилась.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав із зазначених в ній підстав.

Відповідач та його представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт укладення кредитного договору з відповідачем, який давав би підстави для виникнення кредитних правовідносин між сторонами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на зібраних у справі доказах та відповідає вимогам чинного законодавства.

З матеріалів справи убачається, що звертаючись до суду з вимогами, позивач посилається на те, що 20 грудня 2013 року між сторонами виникли кредитні правовідносини шляхом заповнення ОСОБА_3 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківськиї послуг у ПриватБанку, відповідно до якої останній погодився, що ця заява разом із Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Проставлення підпису на договорі означає волевиявлення підписанта та погодження ним умов цього договору, взяття на себе відповідних прав та обов»язків.

Як убачається з даних Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у анкетних даних позичальника зазначено датою народження ІНФОРМАЦІЯ_1 (55 років на момент укладення договору). Зазначене співпадає із даними паспорта громадянина України НОМЕР_1, що виданий ОСОБА_3, відповідачу у справі, та який був ним втрачений. Що підтверджено матеріалами справи.

Зокрема, відповідно до Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 11 вересня 2012 року убачається, що 06 вересня 2012 року ОСОБА_3 виявив відсутність сумки та особистих документів, про що повідомив правоохоронні органи.

17 жовтня 2012 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_3 видано паспорт серії НОМЕР_2, оригінал якого було досліджено в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до Порядку оформлення і видачі паспорта громадянами України, затвердженого Наказом МВС України 13 квітня 2012 року №320, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 02 липня 2012 року за №1089/21401 паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України після досягнення 16-річного віку, а надалі в разі необхідності обмінюється, видається замість утраченого, викраденого або зіпсованого. Порядком також установлено, що знайдений паспорт, замість якого видано новий, погашається, уважається недійсним та знищується.

Зазначене дає підстави для висновку, що в даних Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку зазначено дані паспорта громадянина України, який станом на 20 грудня 2013 року уважався недійсним.

Окрім того, з документів, які додані до апеляційної скарги, убачається, що процес оформлення ПАТ КБ «ПриватБанк» документів для видачі кредитних коштів включає в себе фотографування клієнта банку разом із виданою йому платіжною карткою та занесення отриманих даних у відповідну базу (а.с.58).

Співставлення цієї фотографії клієнта із фотографіями у паспорті НОМЕР_1, що був втрачений відповідачем, та фотографією у паспорті НОМЕР_2, що виданий замість втраченого, дає підстави для висновків, що особа, яка фактично перебувала у банку, та відповідач у справі є різними особами. Зокрема, безсумнівно убачається різний вік цих осіб, відмінні риси обличчя, різний волосяний покрив голови тощо.

Окрім того, як убачається із наданої банку у момент оформлення правовідносин копії паспорту НОМЕР_1, ця копія завірена підписом, виконаним від імені ОСОБА_3

Разом з тим, цей підпис не має спільних ознак із підписами у паспорті НОМЕР_1 на 1 та 5 сторінках, а також у нововиданому паспорті НОМЕР_2.

Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови №8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» вказав на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з'ясування певних обставин не потребує спеціальних знань.

З»ясування обставин цієї справи щодо ідентифікації особи відповідача у порівнянні із особою, з якою оформлено правовідношення, зобов»язання за яким є предметом розгляду цієї справи, не потребує залучення фахівців із спеціальними знаннями, оскільки зазначені дії можуть бути вчинені судом самостійно за наслідками візуальної оцінки різних за схожістю об»єктів, а також можливості перевірки цієї обставини іншими наявними у справі доказами.

Відтак, колегія суддів уважає неспроможними доводи апеляційної скарги щодо відсутності висновку судової почеркознавчої експертизи, зважаючи на те, що для ухвалення рішення у цій справі висновок експерта не є необхідним, оскільки суд має достатньо даних для оцінки обставин справи іншими доказами, що досліджені в ході судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції не витребував від позивача додаткових доказів на підтвердження своїх вимог, відхиляються колегією суддів, ураховуючи засади цивільного судочинства, викладені у ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, зокрема обов»язок сторін подання доказів та доведення перед судом їх переконливості. При цьому, позивачем до суду подана заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, відтак судом першої інстанції обґрунтовано ухвалено рішення в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем факту наявності між сторонами кредитного правовідношення, яке давало б підстави покладення на відповідача цивільної відповідальності на підставі договору про надання банківських послуг.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального законодавства, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», подану представником за довіреністю Сокуренко Наталією Вікторівною, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов