АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №06.68/48/2016 Головуючий в 1 інстанції - Лук'яненко Л.М.
Доповідач - Панченко М.М.
УХВАЛА

14 липня 2016 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Панченко М.М., вирішуючи питання про прийняття заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2016 року у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення юридичних фактів та визнання права, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні апеляційного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення юридичних фактів та визнання права.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року залишено без руху та надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги - 5 днів з моменту отримання копії ухвали.

12 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду м. Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2016 року, зазначаючи, що зазначений процесуальний документ не містить вказівки на порядок набрання ухвалою законної сили та строк її оскарження.

Вважаю, що дана заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Крім того у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК, може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення.

Системний аналіз викладеного вище свідчить про те, що додаткове рішення може бути ухвалено лише до рішення суду, в тому числі заочного, ухваленого по суті позовних вимог, а не до будь-яких судових рішень.

Можливість ухвалення додаткового рішення суду до проміжних процесуальних ухвал суду(зокрема, до ухвал про залишення апеляційної скарги без руху) чинним процесуальним законодавством та зазначеною Постановою Пленуму ВСУ не передбачається, а тому відсутні підстави для прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, яка підлягає поверненню заявнику із залишенням у справі копії відповідної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 220 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2016 року - відмовити та повернути її заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя: