Номер провадження: 22-ц/785/5340/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Гайворонського С.П.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що 24.02.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб. Під час перебування у шлюбі 22.10.2013 року ними було придбано у спільну сумісну власність автомобіль Geely Emgrand 7 RV, 1.8L, Com, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію якого видано на імя ОСОБА_2

Оскільки між нею та ОСОБА_2 виникли спори щодо володіння, користування та розпорядження автомобілем, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом за захистом свого права власності на легковий автомобіль та просила припинити право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль, визнавши за нею право власності на 1/2 частину спірного автомобіля.

В судове засідання сторони не зявилися, про слухання справи були повідомлені належним чином. На адресу суду від відповідача надійшов лист, в якому він просив справу розглядати за його відсутності, позов визнає в повному обсязі (а.с. 32).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року в задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а також, що судом порушені норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуєване рішення не відповідає.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог частини другої ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді справи суд не може переконатися в тому, що спірний автомобіль на даний час зареєстрований та/або перебуває у власності у одного з подружжя, або за цивільно-правовою угодою переданий іншій особі.

Однак з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення по справі.

У відповідності до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено та матеріалами підтверджується, що ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Калюжна) В.М. та ОСОБА_2 знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу (а.с. 4).

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання.

Сторони спору стверджують, що за час перебування у шлюбі 22.10.2013 року ними було придбано у спільну сумісну власність автомобіль Geely Emgrand 7 RV, 1.8L, Com, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію якого видано на імя ОСОБА_2

Придбання автомобіля підтверджується договором № 0788 від 22.10.2013 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 придбав у іноземного підприємства «Центр Автокраїна» за 111900 грн. автомобіль Geely Emgrand 7 RV, 1.8L, Com, 2013 року випуску (а.с. 5-21).

Відповідно до матеріалів справи, як у суді першої інстанції, а також під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції сторони, не визначали та не оспорювали вартість майна, що було предметом розгляду позову, будь-яких клопотань щодо призначення товарознавчої експертизи не заявляли.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч.1 ст.70 СК України уразі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, та є неподільним майном, а саме: автомобіль марки Geely Emgrand 7 RV, 1.8L, Com, 2013 року випуску, присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України).

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розяснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Проте, під час розгляду справи, сторони спору не визначали вартість майна, що є предметом розгляду позовних вимог, клопотань щодо призначення товарознавчої експертизи не заявляли, при цьому згоди на отримання грошової компенсації та попереднього внесення відповідних грошових сум на депозитний рахунок - не надавали.

Тому колегія суддів приходить до висновку про те, що необхідно припинити право власності на неподільну річ, та визначити ідеальні частки за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на автомобіль марки Geely Emgrand 7 RV, 1.8L, Com, 2013 року випуску, без його реального поділу та залишити це майно у їх спільній частковій власності по 1/2 частини кожному.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Припинити право спільної сумісної власності на легковий автомобіль Geely Emgrand 7 RV, 1.8L, Com, легковий універсал, білого кольору, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину автомобіля Geely Emgrand 7 RV, 1.8L, Com, легковий універсал, білого кольору, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1,

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину автомобіля Geely Emgrand 7 RV, 1.8L, Com, легковий універсал, білого кольору, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий_____________________________________ ОСОБА_4

Судді ______________________________________О.Г. Журавльов

______________________________________С.П. Гайворонський