АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі Черкас Є.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу, відсотків за користування коштами та інфляційних витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, відсотків за користування коштами та інфляційних витрат за договором позики, посилаючись на те, що 29 травня 2014 року відповідач під розписку позичив у нього грошові кошти у сумі 44 000 доларів США, які він зобовязався повернути позивачеві у строк до 31 серпня 2014 року та сплатити 36% річних за користування отриманими у борг коштами, але ці кошти відповідачем повернуті не були.

У звязку з чим просив стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 968944 грн. 28 коп., відсотки за користування грошима в розмірі 405204 грн. 53 коп. та інфляційні витрати в розмірі 496355грн. 30 коп., що разом становить 901559,83 грн.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути на його користь з відповідача борг у сумі 968944 грн. 28 коп., 36% річних у сумі 659413 грн. 03 коп., інфляційне збільшення боргу у сумі 539234 грн. 27 коп., судові витрати по справі, а саме витрати на правову допомогу у сумі 39000 грн. та судовий збір у сумі 3654 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково та ухвалено: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 2167591 грн. 65 коп., яка складається з: 968944 грн. 28 коп. сума заборгованості за договором позики; 659413 грн. 03 коп. 36% річних; 539234 грн. 27 коп. інфляційне збільшення боргу, а також стягнуто витрати на правову допомогу у розмірі 3900 грн. та судовий збір у розмірі 3654 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення боргу за договором позики, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було отримано за договором позики 44000 доларів США з виплатою 36% річних зі строком повернення до 31 серпня 2014 року, а оскільки відповідач ухилився від повернення суми позики, а тому з нього підлягає стягненню сума в гривневому еквіваленті станом на час розгляду справи та 36% річних, а також інфляційні витрати.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 травня 2014 року було укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договір позики у формі розписки, згідно якого ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 519000 грн., що складає 44000 доларів США зі сплатою 36 відсотків річних, зі строком повернення до 31 серпня 2014 року (а.с. 48).

Відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

А згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Крім того статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач належним чином не виконав умови договору позики та взагалі ухилився від сплати суми заборгованості, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про порушення відповідачем зобовязань за договором позики.

Разом з цим, стягуючи з відповідача заборгованість за вказаним договором позики в доларах США, суд першої інстанції належним чином не перевірив обставин отримання грошових коштів відповідачем, у звязку з чим рішення суду не відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що за договором позики від 29 травня 2014 року відповідач отримав від позивача 519000 грн., що є еквівалентом 44000 доларів США, тобто було отримано гривні (а.с. 48), про що зокрема підтвердили відповідач в апеляційній скарзі та представники позивача в суді апеляційної інстанції, але ці кошти відповідач не повернув, чим прострочив виконання грошового зобовязання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач не виконує умови договору позики, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягаючим до часткового задоволення.

Так, вирішуючи питання про загальний розмір заборгованості за договором позики, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи отримана сума за договором позики, яка є непогашеною, складає 519000 грн., строк прострочення становить з 01 жовтня 2014 року до 31 липня 2015 року та сума заборгованості по процентами складає, виходячи з наступного розрахунку, 3 % від суми заборгованості за один місяць (36% / 12місяців) становить 15570 грн., а враховуючи прострочку в 10 місяців сума заборгованості по процентам складає 155700 грн.

Крім того, апеляційний суд погоджується із розрахунками наданими позивачем інфляційних витрат, проте враховуючи суму боргу 519000 грн., прострочку в 10 місяців, розмір інфляційного збільшення боргу становить 258016 грн. 38 коп.

У звязку з чим заборгованість за договором позики складає: основний борг 519000 грн., 155700 грн. заборгованість за процентами та розмір інфляційного збільшення боргу становить 258016 грн. 38 коп., а загальна сума становить 932716 грн. 38 коп.

Разом з цим суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що підстави для задоволення позову відсутні, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки як зазначалося вище та підтверджується матеріалами справи, саме відповідач не виконав свої зобовязання з повернення позики, що потягло за собою звернення позивача до суду для захисту своїх порушених прав, а тому ці доводи не заслуговують на увагу, та підстави для їх задоволення відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягненн боргу за договором позики підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих вимог.

Що стосується рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу та судових витрат, то в цій частині воно є правильним, та відповідно в апеляційній скарзі про незаконність рішення в цій частині нічого не зазначено, у звязку з чим рішення районного суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2016 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 29 травня 2014 року в сумі 932716 грн. 38 коп., яка складається із суми боргу 519000 грн., відсотків в сумі 155700 грн. та суми інфляції в розмірі 258016 грн. 38 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Ж.І. Максюта

ОСОБА_6