У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Великобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, про визнання права власності на нерухоме майно, за зустрічним позовом територіальної громади Великобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, про визнання недійсним усного договору позики та угоди про погашення позики, за касаційною скаргою представника ОСОБА_22 - ОСОБА_23 - на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, на обґрунтування якого зазначив, що 03 липня 2003 року він надав ПАФ «Україна» у позику 7 350 грн терміном на 1 місяць. У визначений місячний строк позику підприємство йому не повернуло. У серпні 2003 року на пропозицію власника - директора підприємства ОСОБА_7, він уклав з ПАФ «Україна» угоду, відповідно до умов якої в рахунок погашення позики йому передано корівник, 1971 року побудови, залишковою вартістю 5 701 грн, та готівковими коштами 1 549 грн. Дана угода нотаріально не посвідчувалась за відсутності адреси та технічної документації на корівник. Тому просив визнати за ним право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення (корівник) по АДРЕСА_1.

У березні 2014 року територіальна громада в особі Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6 про визнання недійсним усного договору позики та угоди про погашення позики, на обґрунтування якого зазначала, що спірний корівник по АДРЕСА_1 був виділений для пайового фонду, згідно з протоколом розпаювання КСП «Україна» від 24 лютого 2000 року. Договір позики був укладений в усній формі 03 липня 2003 року, тому просили суд визнати недійсним усний договір позики, укладений між ОСОБА_6 та ПАФ «Україна» на суму 7 350 грн від 03 липня 2003 року та угоду про погашення позики від 12 серпня 2003 року.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року позов ОСОБА_6 до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на нежитлове приміщення: корівник, 1971 року побудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У задоволенні позовних вимог територіальної громади в особі Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області до ОСОБА_6 про визнання недійсним усного договору позики та угоди про погашення позики відмовлено.

Додатковим рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2015 року вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 01 грудня 2015 року рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року у частині задоволення позову ОСОБА_6 до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно та стягнення з Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району на користь ОСОБА_6 1 030 грн судового збору та 5 439 грн 12 коп. витрат за проведення судових експертиз скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

В іншій частині рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_22 - ОСОБА_23 - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень в частині первісного позову із направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Судами встановлено, що 12 серпня 2003 року між ПАФ «Україна» та ОСОБА_6 укладено угоду, відповідно до умов якої в рахунок погашення позики, що надавалася на підставі прибуткового касового ордеру від 03 липня 2003 року № 30 на 7 350 грн, ОСОБА_6 передано корівник, 1971 оку побудови, балансовою вартістю 9 561 грн, сума зносу - 3 760 грн, розташованого у с. Шовкопляcи, залишковою вартістю 5 801 грн. ПАФ «Україна» також брало на себе зобов'язання виплатити останньому готівковими коштами 1 549 грн залишкової суми позики (т. 1, а. с. 6,7).

На підставі укладеної 12 серпня 2003 року угоди між директором ПАФ «Україна» ОСОБА_7 та ОСОБА_6 14 серпня 2003 року підписаний акт прийому-передачі, згідно з яким передано ОСОБА_6 нежитлове приміщення тваринницької будівлі (корівника), 1971 року побудови, що знаходиться у с. Шовкопляси Новосанжарського району, балансова вартість якого становить 9 561 грн, сума зносу - 3 760 грн, залишкова вартість - 5 801 грн, згідно з поверховим планом тваринницької будівлі (корівника) на території бувшої ферми КСП «Україна», площа забудови 1 864,2 кв. м, будівельний об'єм - 7 500 куб. м, загальна площа - 1 807 кв. м, корисна площа - 1 774,5 кв. м (т. 1, а. с. 114,115).

На час укладення вказаної угоди у КСП «Україна», яке здійснювало будівництво об'єктів нерухомості, була відсутня належна технічна документація на корівники у с. Шовкопляси, у тому числі про прийняття їх в експлуатацію, як і адреси об'єктів.

07 вересня 2012 року Великокобелячківською сільською радою прийнято рішення № 6 про присвоєння номерів житловим будинкам та іншим об'єкта сільської ради щодо нумерації житлових будинків та інших приміщень, які знаходяться по АДРЕСА_1, серед іншого будівлі 4-х рядного панельного корівника із ж/б полурам (1989 року побудови) присвоєно АДРЕСА_1; а будівлі 4-х рядного цегляного корівника із дер. перекриттям (1971 року побудови) - № 8 (т. 5, а. с. 132-133).

Разом з тим, за інформацією Великокобелячківської сільської ради, нежитлове приміщення - цегляний корівник з дерев'яним перекриттям, 1971 року побудови, знаходився по АДРЕСА_1 (т. 2, а. с. 65).

Нежитлове приміщення - панельний корівник, 1989 року побудови, знаходиться по АДРЕСА_1 (т. 2, а. с. 66).

Нежитлове приміщення (корівник) по АДРЕСА_1 не використовується від моменту проведення розпаювання КСП «Україна», з 2000 року до цього часу (т. 4, а. с. 67).

20 листопада 2012 року ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» виготовлений технічний паспорт на виробничу будівлю (корівник) по АДРЕСА_1, копія якого міститься в матеріалах справи, згідно з яким за вказаною адресою розташовано корівник А-1, одноповерховий, загальною площею приміщень 1 513,5 кв. м, 1984 року побудови. В описі конструктивних елементів корівника значиться, що фундамент корівника - бетон, стіни - панелі, цегла, покрівля - шифер, перекриття - з/б, підлога - бетон. Площа 1 875,8 кв. м, висота 2.4/5,20, об'єм - 7 514 (т. 1, а. с. 29-33).

Також у справі наявна копія технічного паспорту, виготовленого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 20 листопада 2012 року на виробничу будівлю (корівник) за адресою: АДРЕСА_1, (т. 1, а. с. 88-91), А-1, одноповерховий, загальною площею приміщень 1 513,5 кв. м, 1971 року побудови. В описі конструктивних елементів корівника значиться, що фундамент корівника - бетон, стіни - панелі, цегла, покрівля - шифер, перекриття - з/б, підлога - бетон. Площа 1 875,8 кв. м, висота 2,4/5,20, об'єм - 7 514 (т. 1, а. с. 88-91).

Згідно із листом ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 13 серпня 2014 року № 6863, на замовлення ОСОБА_6 від 20 листопада 2012 року № № 15, 15-12472 проведена технічна інвентаризація та виготовлено технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна (корівник) за вказаною адресою, в якому зазначено 1984 рік побудови будівлі корівника.

Рік побудови вказується зі слів замовника, як визначає Інструкція про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 зі змінами (Розділ 10).

Згідно із замовленням ОСОБА_6 від 22 січня 2013 року № № 15, 15-146 на внесення змін у технічну документацію інженером ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», внесено зміни у зв'язку із уточненням року побудови, а саме: змінено рік побудови будівлі корівника з 1984 року на 1971 рік, згідно наданого замовником акта прийому-передачі нежитлової будівлі від 14 серпня 2003 року (т. 5, а. с. 81).

30 серпня 2012 року на замовлення ОСОБА_6 ФОП судовим експертом ОСОБА_24 здійснено будівельно-технічне дослідження будівлі корівника загальною площею 1 590,9 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 Новосанжарського району Полтавської області та надано відповідний висновок № 125-12, згідно з яким ринкова вартість будівлі корівника складає 102 990 грн.

Технічний стан будівлі-корівника, який розташований по АДРЕСА_1, відноситься до стану ІІ - задовільний. У будівлі відсутні несучі та огороджуючи конструкції, які відповідають стану ІІІ (непридатний до нормальної експлуатації) і ІV (аварійний) (т. 1, а. с. 8-16).

Задовольняючи позов ОСОБА_6 до Великобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на нежитлове приміщення, місцевий суд виходив із законності, обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а також дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову територіальної громади в особі Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області до ОСОБА_6 про визнання недійсним усного договору позики та угоди про погашення позики.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні первісного позову в частині визнання права власності на нежитлове приміщення, суд апеляційної інстанції вважав, що позивачем не доведено, що корівник, розташований по АДРЕСА_1, на який він просив визнати право власності, є 1971 року побудови, та що саме цей корівник був предметом укладеної 12 серпня 2003 року угоди між ним та директором ПАФ «Україна».

Звертаючись до суду касаційної інстанції, заявник посилався на те, що ухваленими у справі судовими рішеннями в частині позовних вимог про визнання права власності на будівлю вирішено питання про його права та обов'язки, оскільки він на підставі договорів купівлі-продажу від 27 листопада 2013 року та від 04 грудня 2013 року (які ні ким не оспорювалися) придбав у позивача будівлю виробничу (корівник) А-1, що знаходиться по АДРЕСА_1, загальною площею 1 804,2 кв. м, які належали ОСОБА_6 на праві приватної власності на підставі рішення апеляційного суду Полтавської області від 09 квітня 2013 року, яке у подальшому було скасоване ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, рішення і ухвали апеляційного суду, ухвалені за результати апеляційного розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_22 не брав участі у розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій, а зі змісту оскаржуваних судових рішень не вбачається, що ними вирішено питання про його права, свободи чи обов'язки, оскільки у позові ОСОБА_6 про визнання права власності на спірну будівлю відмовлено, а за ОСОБА_22 зареєстроване право власності на вказане спірне приміщення, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 листопада 2013 року та від 04 грудня 2013 року.

За таких обставин, коли касаційне провадження було відкрито помилково, воно підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 336, 340 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_22 - ОСОБА_23 - на рішення Навосанжарського районного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 01 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Великобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова