Справа № 203/6240/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року. Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді - Карпенка С.Ф.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічними позовами)- ОСОБА_1 відповідача за первісним позовом (представника співвідповідачки ОСОБА_2С.)- ОСОБА_3 (він же позивач та представник позивачки за зустрічними позовами; представник третьої особи за зустрічним позовом; третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_2С.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про примусове виконання обовязку в натурі, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_2, про зобовязання вчинити певні дії, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_3, про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

11 листопада 2015 року комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради звернулось до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про примусове виконання обовязку в натурі, позивач просив зобовязати ОСОБА_3 примусово виконати в натурі обовязок по наданню доступу представників позивача за службовими посвідченнями до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання на обєкті водокористування за адресою м.Дніпропетровськ, пр-кт Кірова, 127, посилаючись на те, що відповідач займається підприємницькою діяльністю за вказаною адресою, але перешкоджає працівникам позивача здійснити огляд засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання.

Ухвалою суду від 17 грудня 2015 року в якості співвідповідача по справі за вказаним позовом було залучено ОСОБА_2, яка є єдиним власником вищевказаного приміщення № 107 в будинку № 127 по пр.Кірова м.Дгніпропетровська.

12 січня 2016 року позивачем позовна заява була уточнена, вищевказані вимоги позивач ставив щодо двох відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_2

10 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив зобовязати КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради укласти з ним договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою м. Дніпропетровськ, пр-кт Кірова, 127, приміщення 107, посилаючись на те, що він звертався з пропозицією до КП «Дніпроводоканал» про укладання з ним такого договору, однак вказане підприємство ухиляється від його укладання.

З аналогічним позовом 28 січня 2016 року до суду звернулась ОСОБА_2, просила зобовязати КП «Дніпроводоканал» укласти з нею договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою м.Дніпропетровськ, пр-кт Кірова, 127, приміщення 107, власником якого є вона, а підприємство відмовляється від укладання договору.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримав позовні вимоги, заперечуючи проти задоволення зустрічних позовів.

ОСОБА_3, як відповідач та представник співвідповідачки за первісним позовом, в судовому засіданні позов не визнав, підтримав заявлені ним та співвідповідачкою зустрічні позовні вимоги. Така ж позиція підтримана ним як третьою особою за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її як третьої особи за його зустрічним позовом.

Суд, заслухав учасників процесу, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає що первісний позов та зустрічні позови не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Приміщення № 107 за адресою м. Дніпропетровськ, пр-кт Кірова, 127 належить єдиному власнику - ОСОБА_2. Вказане підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.35, 78).

У вказаному приміщення здійснював підприємницьку діяльність її син - ОСОБА_3, що видно з витягу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (а.с.5), ліцензії Державної фіскальної служби України № 605119 (а.с. 31), яка анульована розпорядженням ГУ ДФС у Дніпропетровській області 29 жовтня 2015 року (а.с. 32).

Позивач КП «Дніпрообленерго» звернувся до суду з первісним позовом, уточненим в процесі розгляду справи, в якому вказує, що відповідачі ОСОБА_3 споживають послуги позивача, однак не допускають його представників у вказане приміщення для огляд засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання. На підтвердження вказаного позивач посилається на акт № 168014 (а.с.6) в якому відображено, що 05 жовтня 2015 року представники КП «Дніпрообленерго» ОСОБА_4, ОСОБА_5П провели обстеження мереж водопостачання та водовідведення обєкта споживання у вищевказаному приміщенні , що належить споживачу - магазину «Продукти», платник - ОСОБА_3, договір з яким не укладався, заборгованість по особовому рахунку № 07 - 233 грн. 90 коп., для обстеження мереж споживач не допускає, в акті вказані виявлені порушення, визначено ОСОБА_3 укласти з позивачем договір про надання послуг з водопостачання.

Однак, в судовому засіданні зясовано, що даний акт не є належним доказом.

Так, в судовому засіданні за ініціативою ОСОБА_3 були допитані в якості свідків представники КП «Дніпрообленерго» ОСОБА_4, ОСОБА_5, які підтвердили, що вказаний акт було складено в день перевірки приміщення 05 жовтня 2015 року, свідки підтвердили встановлене по акту та вказані в акті висновки.

Після їх допиту була допитана за ініціативою того ж ОСОБА_3 в якості свідка ОСОБА_6, яка підтвердила, що працювала станом на жовтень 2015 року в магазині ОСОБА_3 за вищевказаною адресою. 05 жовтня 2015 року магазин не працював, оскільки згідно наказу підприємця ОСОБА_3 в цей день (як в кожен перший понеділок місяця) був санітарний день, відвідування в магазині не було, представники КП «Дніпрообленерго» приходили з перевіркою на слідуючий день - 06 жовтня 2015 року, однак ніяких документів, посвідчень тощо не надавали, приходили декілька разів, здійснювали фотографування, а вона також цих представників фотографувала на свій мобільний телефон, в якому по системі «GРS» відображені дата та час фотографування.

При повторних поясненнях свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, підтвердили, що ніяких документів при перевірці вони дійсно не предявляли, акт складали вже за місцем роботи, при цьому дали різні пояснення стосовно дат перевірки.

При огляді фотознімків на мобільному телефоні свідка ОСОБА_6 (копії яких долучені до справи) видно, що знімки здійснювались по системі «GРS» 06 жовтня 2015 року, в різні часи дня. Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 не заперечували, що дійсно на фото відображені саме вони, при цьому свідок ОСОБА_5 підтвердила, що у вказаному приміщенні вона була лише один раз, саме в той момент, коли її сфотографувала ОСОБА_6 Вказане спростовує факт здійснення перевірки 05 жовтня 2015 року спростовує.

Представники КП «Дніпроводоканал» порушили вимоги ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою регламентується порядок доступу до житла та іншого володіння для ліквідації аварій, проведення оглядів технічного стану, перевірки показань засобів обліку. Зокрема п.1 вказаної статті передбачає, що споживач зобов'язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, засобів обліку, розподільчих систем представників виконавця/виробника за наявності в них відповідного посвідчення. Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в суді підтвердили, що під час відвідування приміщення ОСОБА_2 вони дійсно не предявляли своїх посвідчень та повноважень.

У КП «Дніпроводоканал» були відсутні підстави для несанкціонованого доступу до приміщення, які передбачені ст. 17 того ж Закону.

Суд визначає, що ОСОБА_3 не є власником приміщення № 107 за адресою м. Дніпропетровськ, пр-кт Кірова, 127, єдиним власником приміщення є ОСОБА_2, якою він не укладав будь-яких договорів про оренду приміщення тощо. Незважаючи на це КП «Дніпрообленерго» склав акт про порушення саме відносно ОСОБА_3, з яким у КП були відсутні будь-які договірні відносини, а не відносно власника приміщення. Вимога про виконання приписів за актом (а.с.7) адресована знову ОСОБА_3, а не власнику приміщення. При цьому позивач не надав доказів направлення ОСОБА_3 вимоги та її отримання.

Власнику приміщення ОСОБА_2 вимог, претензій, в тому числі щодо укладання договору, не надавалось, що сторони не заперечують.

В такому разі позивач КП «Дніпрообленерго» не надав доказів того, що ОСОБА_2 перешкоджає здійсненню обстеження мереж водопостачання та водовідведення, передчасно і безпідставно ставить вимоги до ОСОБА_2 про зобовязання в примусовому порядку надати доступ до приміщення за вказаним позовом.

Фактично в даному випадку КП «Дніпрообленерго» помилково ставить питання про виконання зобовязання в натурі шляхом надання доступу в приватне приміщення ОСОБА_2, обрано неналежний спосіб захисту прав.

Розглядаючи зустрічні позови по справі суд враховує наступне.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 IV від 24 червня 2004 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 « Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 19-21 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року, постанови № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

В той же час, заслуговує на увагу те, що КП «Дніпроводоканал» обґрунтовано вимагає від ОСОБА_2, для укладання договорів, дотримання необхідних для цього умов. Відповідно до п.1.6, п. 1.7 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України № 65 на приєднання абонентів до міських мереж водопостачання та водовідведення Водоканал видає технічні умови, які повинні містити заходи, спрямовані на підвищення стійкості роботи систем водопостачання та водовідведення. Приєднання обєктів до комунальних водопроводів і каналізації може бути здійснено лише на підставі виконання технічних умов Водоканалу. Невиконання виданих технічних умов є підставою для відмови в приєднанні до систем водопостачання та водовідведення. Зобовязати до укладання договору поза волевиявленням сторін є недопустимим. Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобовязання особи до укладення відповідних договорів).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57-64, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.11, 16, 203, 208, 526, 610-612, 626-628, 630, 633 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою КМ України від 20 травня 2009 рооку «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про примусове виконання обовязку в натурі, відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_2, про зобовязання вчинити певні дії, відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_3, про зобовязання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Карпенко С.Ф.