АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Бреславського О. Г., Перепелюк І.Б.,

секретар Тодоряк Г.Д.

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Заставнівського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договорів дарування недійсними,

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з названим позовом.

З метою забезпечення позову представник позивачки ОСОБА_7 у травні 2016 року подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні на праві власності ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1098 га, кадастровий номер :02:004:0112, яка розташована за адресою с. Горішні Шерівці вул. Головна, 77-В Заставнівського району Чернівецької області, та нежитлову будівлю лазню-сауну, загальною площею 407,1 кв. м, яка знаходиться за тією ж адресою.

Посилалася на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26 травня 2016 року заяву задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_5, просить ухвалу скасувати, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вона є обґрунтованою.

З таким висновком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову (ч. 1).

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 3, 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова Пленуму № 9) згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як встановлено у справі, предметом спору є договори дарування нерухомого майна, укладені між відповідачами, які позивач просить визнати недійсними.

Зі змісту позовної заяви та доданих матеріалів вбачається, що до укладення оспорюваних договорів власником нерухомого майна була відповідачка ОСОБА_4, яка не укладала угоди про відчуження майна на користь позивачки ОСОБА_3

Заявлений ОСОБА_3 позов у даній справі є позовом немайнового характеру, а тому його забезпечення шляхом накладення арешту на майно, що належать відповідачеві, не ґрунтується на нормах процесуального права.

Пленум Верховного Суду України у постанові Пленуму № 9 роз'яснив, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Отже, метою вжиття заходів забезпечення позову є гарантія виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Зважаючи на предмет спору у справі, вид забезпечення позову, який просить застосувати представник позивачки у заяві, не відповідає позовним вимогам.

Указаного суд першої інстанції до уваги не взяв та безпідставно задовольнив заяву про забезпечення позову.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що на часткове задоволення апеляційної скарги оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_3, про забезпечення позову.

Що ж стосується доводів апелянта про те, що ухвала про забезпечення доказів постановлена за відсутності відповідачів та без їх повідомлення про дату розгляду заяви, то вони є безпідставними, оскільки за нормою ч. 1 ст. 153 ЦПК України така заява розглядається у день її надходження без повідомлення відповідачів та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підстав наведеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26 травня 2016 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_3, про забезпечення її позову до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договорів дарування недійсними відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: О. Г. Бреславський

ОСОБА_8