У х в а л а

6 вересня 2016 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа - приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», про виділ у натурі домоволодіння, визнання права власності на нерухоме майно, визнання права користування земельною ділянкою та виділення земельної ділянки у користування,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України з указаною заявою про перегляд судового рішення з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ (пункти 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України).

Октябрський районний суд м. Полтави рішенням від 24 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задовольнив.

Цей же суд додатковим рішенням від 15 червня 2015 року ухвалив доповнити резолютивну частину рішення суду від 24 квітня 2015 року, визначив частки співвласників в домоволодінні на вул. Ярошенка, 21 у м. Полтаві, встановив порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд Полтавської області рішенням від 29 вересня 2015 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави

від 24 квітня 2015 року скасував, ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову. Додаткове рішення цього ж суду в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою та розподілу судових витрат скасував. У іншій частині додаткове рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року постановила рішення Апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд Полтавської області ухвалою від 29 червня

2016 року задовольнив клопотання ОСОБА_2 про призначення судової експертизи, ухвалив призначити додаткову судову будівельно-технічну експертизу.

Зі змісту заяви про перегляд судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 просить переглянути рішення Апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2015 року, ухвалу цього ж суду

від 29 червня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року.

Заява ОСОБА_1 в частині перегляду ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року підлягає поверненню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 354 ЦПК України сторони та інші особи, які брали участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку.

Оскільки ухвала Апеляційного суду Полтавської області

від 29 червня 2016 року в касаційному порядку не переглядалась, то вона не підлягає перегляду в порядку, передбаченому главою 3

розділу V ЦПК України (перегляд судових рішень Верховним Судом України).

Заява ОСОБА_1 в частині перегляду рішення Апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року необхідно залишити без розгляду виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. Питання про поновлення строку вирішується колегією суддів під час вирішення питання допуску справи до провадження.

Ухвала суду касаційної інстанції, про перегляд якої подано заяву, постановлена 16 березня 2016 року. Ухвала, яка надана заявником як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, постановлена судом касаційної інстанції 17 жовтня 2012 року. Із заявою про перегляд судового рішення ОСОБА_1 звернулася у приймальну Верховного Суду України

14 липня 2016 року.

Таким чином, заява про перегляд судового рішення подана

ОСОБА_1 після спливу трьох місяців як з дня його ухвалення, так і з постановлення ухвали суду касаційної інстанції, на яку здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, тому строк для подання заяви про перегляд судового рішення, установлений статтею 356 ЦПК України, пропущено.

Клопотання про поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд судового рішення, установленого частинами першою та четвертою статті 356 ЦПК України, заявником не подавалося.

Відповідно до частини другої статті 72 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для його поновлення.

Керуючись частиною другою статті 72 та статтею 356 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 в частині перегляду ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року повернути.

Заяву ОСОБА_1 в частині перегляду рішення Апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України А.Г. Ярема