АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5498/2016 Головуючий в суді 1 інстанції - Сухомлінов С.М.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Чобіток А.О., Немировської О.В.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

встановила:

У липні 2015 року позивач ТОВ «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вартості 9224 облігацій на суму 1 106 880 грн. та 32 642 грн. 02 коп. процентів за користування грошима позивача.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ТОВ «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що враховуючи правові позиції Верховного Суду України, що містяться в постановах від 30 серпня 2015 року у справі № 6-219ц15, від 05 лютого 2016 року у справі № 6-3075ц15, від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-369цс15, відсутність зі сторони позивача реалізації права на звернення з заявою про роз'яснення рішення суду не може бути підставою для відмови у задоволенні даного позову. Крім того, рішення Апеляційного суду Київської області від 17.04.2013 року не було таким, що викладено нечітко, а формулювання «зобов'язати повернути» є зрозумілим.

Вказував, що дійшовши до висновку, що правовідносини між сторонами не регулюються ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, суд першої інстанції не навів жодних мотивів, з яких суд не застосовує до спірних правовідносин зазначені норми закону. При цьому, застосування цих норм права до спірних правовідносин вбачається правомірним враховуючи висновок Верховного Суду України у постанові від 02.10.2013 року за результатами розгляду справи № 6-88цс13. Крім того, суд першої інстанції не навів жодних мотивів, з яких визнав звернення позивача до суду з позовом про стягнення коштів неналежним способом захисту.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення 24.03.2016 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав доводи апеляційної скарги безпідставними та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, представник ТОВ «КУАА НПФ «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_2 в порядку спадкування набув право власності на 9224 облігацій ТОВ «ХК «Київінвестбуд». Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17 квітня 2013 року з позивача на користь відповідача було стягнуто 1 106 880 грн. і відповідача було зобов'язано повернути позивачу 9224 облігацій ТОВ «ХК «Київінвестбуд».

Оскільки відповідач не виконав рішення суду, то він зберігає майно (у вигляді облігацій) позивача без достатніх правових підстав. Вказував, що відповідач у разі неможливості повернути позивачу облігації повинен відшкодувати їх вартість на підставі ст. 1213 ЦК Українита виплатити проценти за користування чужими грошовими коштами.

Судом першої інстанції при вирішенні даного спору встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 17 квітня 2013 року був розірваний договір купівлі-продажу цінних паперів ( облігацій), стягнуто з ТОВ «КУА -АНПФ «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» на користь ОСОБА_2 вартість облігацій в сумі 1 106 880 грн., а ОСОБА_2 зобов'язано повернути позивачу 9224 облігацій ТОВ «Холдингова компанія «Київміськбуд».

Враховуючи, що ОСОБА_2 у добровільному порядку рішення суду не виконав, державний виконавець звернувся до суду з поданням про зміну способу виконання рішення, посилаючись на те, що внаслідок незалежних від стягувача ( позивача) обставин та дій спеціального законодавства, що регулює відносини у сфері цінних паперів, є неможливим виконати рішення суду ні в добровільному, ні в примусовому порядку.

Ухвалою суду в задоволенні подання державного виконавця про зміну способу виконання рішення суду - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні даного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «КУА АНПФ «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» бажає фактично змінити суть рішення Апеляційного суду Київської області від 17.04.2013 року на підставі ст. 1212, 1213 ЦК України, хоча правовідносини між сторонами не регулюються вказаними нормами Цивільного кодексу України. При цьому позивачем обраний неналежний спосіб захисту порушених прав.

На звернення сторін Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку було роз'яснено, що позивач має право звернутись до суду за захистом прав шляхом визнання прав на облігації емітента ТОВ «Холдингова компанія «Київінвестбуд».

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

З висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Київської області від 17 квітня 2013 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ «Холдингова компанія «Київінвестбуд», ТОВ «КУААНПФ «Фінансова компанія «Партнер-Капітал», ТОВ «Українська мандатна компанія» про розірвання договору бронювання об'єкта нерухомості та договору купівлі-продажу цінних паперів, стягнення грошових коштів.

Вказаним рішенням розірвано договір бронювання об'єкта нерухомості, укладений 17.04.2008 року між ТОВ ХК «Київінвестбуд» та ОСОБА_4; розірвано договір купівлі-продажу цінних паперів від 17.04.2008 року, укладений між ОСОБА_4, ТОВ «КУААНПФ «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» та ТОВ «Українська мандатна компанія». Стягнуто з ТОВ «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 1 106 880 грн., сплачені за договором. Зобов'язано ОСОБА_2 повернути ТОВ «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» 9224 облігацій ТОВ «Холдингова компанія «Київінвестбуд».

На виконання зазначеного рішення суду після отримання постанови про відкриття виконавчого провадженні від 25.09.2013 року, відповідач ОСОБА_2 звернувся з заявою до державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 18.10.2013 року про добровільне виконання рішення суду, в якій просив повідомити розрахунковий рахунок стягувача в цінних паперах, на який можливо перерахувати вказані облігації ( а.с. 57). 08.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Укрсоцбанк» з розпорядженням про переказ 9224 облігацій ТОВ ХК «Київінвестбуд» стягувачу на його рахунок у цінних паперах. Разом з тим, як вбачається зі змісту ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2014 року про відмову у задоволенні подання державного виконавця про зміну способу виконання рішення, в обґрунтування подання державний виконавець вказував, що стягувач звертався до зберігачів (депозитарних установ) з відповідним розпорядженням для здійснення облікової операції щодо виконання операції зарахування, а саме - до ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ КБ «Хрещатик», проте депозитарні установи повідомили про неможливість виконання облікової операції - зарахування через блокування облігацій та відкриття погашення облігацій. Облігації можуть бути перераховані виключно на рахунок емітента, проте стягувач не є емітентом, а тому не може отримати облігації на свій рахунок.

Як вбачається з відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 15.02.2016 року на звернення ОСОБА_2, обіг цільових облігацій серії Е емітента ТОВ «Ходингова компанія «Київінвестбуд» закінчився 30.03.2012 року, і з дня початку погашення облігацій (31.03.2012 року) зберігачам та депозитаріям було заборонено внесення змін до системи депозитарного обліку щодо обслуговування правочинів, пов'язаних з переходом прав на облігації, що погашаються.

На підставі вимог глави 5 розділу V Положення про провадження депозитарної діяльності, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 року, Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку у вказаному листі роз'яснено, що питання реалізації прав за цінними паперами, що виникають після дати початку погашення у осіб, які не були внесені до зведеного облікового реєстру власників іменних цінних паперів, складеного депозитарієм, який обслуговував випуск облігацій емітента ТОВ «Холдингова компанія «Київінвестбуд» на дату початку погашення облігацій, що є підставлю для проведення емітентом розрахунків за зобов'язаннями емітента ( зокрема, при спадкуванні, за рішенням суду тощо), вирішується емітентом на підставі документів, які підтверджують наявність підстав для таких розрахунків. Емітент за результатами проведених розрахунків, має надати Центральному депозитарію розпорядження про проведення погашення та відповідні документи, на підставі яких здійснюється погашення.

За таких обставин Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку роз'яснила, що ТОВ «КУА-АНПФ «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» як особа, права якої на облігації емітента ТОВ «Холдингова компанія «Київінвестбуд» порушені внаслідок неможливості виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 17.04.2013 року в системі депозитарного обліку, має право звернутися з позовом до суду про визнання таких прав за цією особою. ( а.с 94-97).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» облігація - цінний папір, що посвідчує внесення його першим власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов'язання емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення) строк та виплатити доход за облігацією, якщо інше не передбачено проспектом емісії.

Облігації можуть існувати виключно в бездокументарній формі.

Згідно з ч.3 ст. 3 вказаного Закону бездокументарним цінним папером є обліковий запис на рахунку в цінних паперах у системі депозитарного обліку цінних паперів.

Таким чином, суд першої інстанції правильно відхилив доводи позивача як необґрунтовані, оскільки матеріалами справи доведено, що відповідач ОСОБА_2 вчинив усі необхідні дії для виконання рішення суду, тому з огляду на встановлену Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок» особливість обігу облігацій як цінних паперів відсутні будь-які правові підстави вважати, що відповідач ОСОБА_2 безпідставно зберігає майно, яке за рішенням суду має бути повернуто позивачу.

Також суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, не регулюються нормами ст. 1212, 1213 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах №6-88цс13 від 02.10.2013 року, № 6-100цс15 від 03.06.2015 року, уразі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу.

Враховуючи, що між ОСОБА_4, правонаступником якої є ОСОБА_2, та ТОВ «КУА-АНПФ «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» існували договірні відносини, що виникли з приводу купівлі-продажу цінних паперів, та рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.04.2013 року зазначений договір було розірвано, з ТОВ «КУА-АНПФ «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» на користь ОСОБА_2 стягнуто кошти, а ОСОБА_2 зобов'язано повернути облігації, тому до даних правовідносин ст. 1212, 1213 ЦК України застосуванню не підлягають.

Оскільки рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.04.2013 року було застосовано спосіб захисту порушеного права ОСОБА_2 шляхом стягнення на його користь сплачених за договором купівлі-продажу цінних паперів коштів із ТОВ «КУА-АНПФ «Фінансова компанія «Партнер-Капітал», то заявлені позивачем у даному позові вимоги про стягнення коштів з ОСОБА_2 у зв'язку з неповерненням облігацій - прямо суперечать змісту рішення суду, яке набуло законної сили, що відповідно до ст. 14 ЦПК України є недопустимим.

Інші доводи апеляційної скарги не містять обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду щодо необґрунтованості та безпідставності заявленого позову.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта не спростовують наведеного і зроблених в рішенні суду першої інстанції висновків, в зв'язку з чим підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313-317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: