АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/2817/15-ц Номер провадження 22-ц/786/546/16Головуючий у 1-й інстанції Левицький Т.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Пікуля В.П.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

при секретарі Кальник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 15 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року позивачка ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини,посилаючись на те, що відповідач є батьком їх спільної дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шлюбні відносини між сторонами припинено, разом не проживають. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання та утримання дочки не надає, хоча має таку можливість.

Тому ОСОБА_3 просила суд винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, так як позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 15 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 1 грудня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в розмірі місячного платежу.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини ОСОБА_3 в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення трирічного віку їх дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 1 грудня 2015 року, допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в розмірі місячного платежу.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. на користь держави.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дружини ОСОБА_3 в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення трирічного віку їх донькою ОСОБА_4, починаючи з 01.12.2015 року, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в розмірі місячного платежу.

В іншій частині судове рішення залишити в силі.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилалась на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить рішення скасувати частково, ухваливши нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 500 грн. щомісячно, призначити аліменти на утримання дружини в розмірі 250 грн. щомісячно.

У апеляційній скарзі посилався на недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційних скарг, приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Cтаттею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері (батька), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 06 червня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 2.

Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Дочка знаходиться на утриманні матері - позивача у справі, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Згідно наданої довідки ОСОБА_2 працює у «Комбінаті комунальних підприємств м. Глобине» Глобинської міської ради Полтавської області на посаді головного інженера. Його нарахована заробітна плата за червень 2015 року - листопад 2015 року склала 44 002, 70 грн., з відрахуванням податків отримувана заробітна плата становила 34 955, 75 грн. Стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться, інших дітей він не має.

Врахувавши матеріальний стан позивачки, на утриманні якої знаходиться дитина, та забезпеченість відповідача, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позову та можливість стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із апеляційних скарг вбачається, що сторони погоджуються із рішення суду у частині стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, у позивачки відсутні достатні кошти, щоб утримувати дитину самостійно.

Відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, на даний час працевлаштований, працює у «Комбінаті комунальних підприємств м. Глобине» Глобинської міської ради Полтавської області (загальний розмір отриманої заробітної плати за червень 2015 року - листопад 2015 року складає 34 955, 75 грн.)

Таким чином, врахувавши матеріальний стан позивачки, яка на даний час не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, на утриманні позивачки знаходиться малолітня дитина, та ураховуючи забезпеченість відповідача, який на даний час працює та має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, а також врахувавши, що з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про часткове задоволення позову та можливість стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 500 грн. щомісячно.

Не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, доводи позивачки в апеляційній скарзі про неналежний розмір аліментів, що відповідач повинен сплачувати на утримання позивачки, з посиланням на те, що його заробітна плата становить 6000 - 7000 грн. в місяць.

Так, згідно довідки про заробітну плату та інші доходи «Комбінату комунальних підприємств м. Глобине» Глобинської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 у червні 2015 року з урахуванням сплачених податків отримав 5043, 03 грн. заробітної плати, у липні 2015 року - 5078, 82 грн, у серпні 2015 року - 9070, 46 грн., у вересні 2015 року - 5254, 48 грн., у жовтні 2015 року - 5254, 48 грн., у листопаді 2015 року - 5254, 48 грн.

Отже, заробітна плата відповідача загалом не перевищує 6000 грн. щомісячно, а тому з урахуванням обов'язку сплачувати також аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу на утримання неповнолітньої дитини, висновок місцевого суду про достатність аліментів у сумі 500 грн. щомісячно на утримання дружини є обґрунтованим.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що він вважає розмір стягуваних аліментів на утримання дружини завищеним, так як він має кредитні зобов'язання, є неплатоспроможним та утримується за рахунок своїх батьків пенсіонерів. Однак, ОСОБА_2 не було надано належних, обґрунтованих доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти, а також, що він знаходиться на утримання своїх батьків, виходячи з наступного.

Згідно довідки про заробітну плату та інші доходи «Комбінату комунальних підприємств м. Глобине» Глобинської міської ради від 17.12.2015 року, відповідач є працевлаштованим, працює на посаді головного інженера та отримує стабільний заробіток.

При цьому, навність кредитних зобов'язань не звільняє відповідача від обов'язку сплати аліментів, в тому числі і на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Крім того, кредитний договір, на який посилається відповідач укладений 03.12.2013 року, тобто до шлюбу між сторонами.

Окремо слід зазначити, що вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення аліментів на її утримання заявлялися останньою в твердій грошовій сумі. Сторони у апеляційній скарзі рішення суду оскаржують лише в частині розміру стягнутих аліментів на дружину, і не оскаржують рішення суду, зокрема, щодо способу визначення розміру аліментів (у частці від заробітку чи твердій грошовій сумі), тобто, погоджуються із розміром визначення аліментів. Відтак, у колегії суддів відсутні підстави для перевірки рішення суду у частині, що не оскаржується та виходу за межі доводів апеляційних скарг.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційні скарги не містять доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для скасування рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід відхилити, а рішення суду залишити без зміню

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 15 грудня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя В.П. Пікуль

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

Згідно оригіналу В.П. Пікуль