АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1795/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 31 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

за участю:

позивача ОСОБА_6

представника позивача ОСОБА_7

представника відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Азот» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Азот», третя особа: Червонослобідська сільська рада Черкаського району Черкаської області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,159 га по вул. Жовтневій, 6 в с. Червона Слобода, Черкаського району Черкаської області.

02 липня 2014 року на каналізаційному колекторі, що знаходиться на балансі ПАТ «АЗОТ», сталася аварія. Зокрема, відбувся порив каналізаційної труби з розливом каналізаційних стоків та затопленням поверхні ґрунту фекальними водами.

В результаті аварії садиба позивачки була повністю затоплена фекаліями та сміттям. Висота затоплення сягала 25-30 см над поверхнею ґрунту. Каналізаційні стоки із земельної ділянки ніхто не викачував, вони стояли на землі близько трьох днів.

ОСОБА_6 зазначає, що після того, як вода зійшла, вона самостійно прибрала земельну ділянку, чистила від бруду будинок та надвірні споруди, знімала поверхневий шар ґрунту та викидала на смітник. Позивачка неодноразово зверталася по телефону в приймальну ПАТ «АЗОТ» з проханням про допомогу відкачати стоки, але її прохання залишилися без реагування.

2 липня 2014 року на підставі розпорядження № 181 Червонослобідською сільською радою було створено комісію із обстеження затопленого неочищеними стічними водами каналізаційного колектора її домоволодіння та присадибної земельної ділянки. За наслідками обстеження комісією було складено акти обстеження території затопленої стічними водами.

Червонослобідська сільська рада неодноразово зверталась до ПАТ «Азот» із вимогами щодо ліквідації аварії, однак, відповідач вказані вимоги не виконав, очистку від мулу та фекальних стоків, а також дезинфекцію домоволодіння позивачки не провів.

Внаслідок затоплення позивачці було завдано майнової шкоди, яка полягає у знищенні урожаю на деревах та кущах, неотриманні урожаю городніх культур, знищенні продуктів харчування у погребі та у дворі, упущеної вигоди, а також шкоди завданої вналсдіок руйнування погребу і сараю.

Крім того, внаслідок вказаної аварії позивачці завдано моральної шкоди, яку вона оцінила у 50000 грн.

Враховуючи наведене, ОСОБА_6 просила суд стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в сумі 64825,60 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2016 року позов ОСОБА_6 в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди завданої залиттям 02.07.2014 року каналізаційними стоками домоволодіння по вул. Жовтневій, 6 в с. Червона Слобода Черкаського району, 49214,67 грн. та судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 492,14 грн., витрати на оплату послуг експерта в сумі 2534,40 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн., а всього 54 241,21 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Азот» подало апеляційну скаргу, та посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає в повній мірі.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України, діяльність каналізаційного колектора є джерелом підвищеної небезпеки, а тому ПАТ «Азот», на підставі положень ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, повинно нести відповідальність за заподіяну шкоду.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ОСОБА_6 є власником житлового будинку по вул. Жовтневій, 6 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, а також земельної ділянки площею 0,159 га для ведення особистого селянського господарства с. Червона Слобода Черкаського району (а.с. 21-22).

З матеріалів справи вбачається, що 2 липня 2014 року в 00 год. 10 хв. на розі вулиць Жовтнева - Першотравнева в с. Червона Слобода Черкаського району сталася аварія на напірно-каналізаційному колекторі, який перебуває на балансі ПАТ «Азот». В результаті аварії очищеними стічними водами було затоплено домоволодіння позивачки.

Відповідно до розпорядження № 181 від 02.07.2014 року, Червонослобідською сільською радою було створено комісію із обстеження затопленої неочищеними стічними водами каналізаційного колектора її домоволодіння та присадибної земельної ділянки, якою складено схему затоплення ( а. с. 6).

Вказана комісія створена відповідно до п.20 частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2002, № 843 "Про затвердження Загального положення про спеціальну Урядову комісію з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і Загального положення про спеціальну комісію з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об'єктового рівня", де передбачено, що спеціальна комісія з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об'єктового рівня (далі - комісія) є координаційним органом, який утворюється рішенням місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, керівника підприємства, установи та організації у разі виникнення надзвичайної ситуації відповідно регіонального, місцевого або об'єктового рівня.

З акту обстеження № 1 від 2 липня 2014 року вбачається, що комісія провела обстеження території підтопленої каналізаційними стоками, в звязку з аварією на каналізаційному колекторі на розі вул. Жовтнева-Першотравнева.

Повністю затопленими каналізаційними стоками виявилися домогосподарства з житловими будинками і господарськими спорудами, городами, садками, серед яких затоплено і домогосподарство № 6 по вул. Жовтневій, яке належить ОСОБА_6 (а.с. 9-10).

Як вбачається з акту обстеження № 2 від 4 липня 2014 року, комісією встановлено, що фекальні води просочилися в ґрунт та зробили непридатною для вживання воду в свердловинах та колодязях, огородню продукцію та фрукти і ягоди, а також стала забрудненою консервована продукція яка зберігалася в погрібах.

В цьому акті також зазначено, що у домогосподарстві ОСОБА_6 по вул. Жовтневій, 6 в с. Червона Слобода Черкаського району затоплена земельна ділянка 0,1590 га (двір, сад, город), затоплено 2 погріба, 1-й з продукцією городництва (кормові і столові буряки 200 кг, картопля 150 кг), 2-й з консервацією, (мясні тушонки - 20 банок*1 л., сало 12 банок * 3 л., паштети 10 банок * 0,5 л., овочевих закаток 30 банок * 1 л.), падають стіни, свердловина та водопровідна колонка з лічильником води, вигрібна яма туалету, каналізаційна вигрібна яма, курятник, свининець, 40 шт. курчат/2 виводки по 20 шт. (потонули), під навісом підтоплені 10 мішків пшениці по 50 кг. Сад: яблуні -3, слива 3, груша 2, горіх 1, абрикоса 2, молоді дерева вишні 4, яблуні 4, слива 2, черешня 1, горіх 2, 10 кущів смородини, 6 кущів винограду, 1 кущ калини. Город: картопля 0,04 га, капуста 0,005 га, помідори 0,01 га, часник 0,005 га, огірки 0,0063 га, перець 0,003 га, петрушка 0,0003 га, кавуни, дині 0,0018 га (а.с. 11-12).

У листі від 28.10.2015 року за № 501-06/442 ПАТ «Азот» підтвердив, що каналізаційний колектор, який знаходиться на перехресті вулиць Першотравнева і Жовтнева в с. Червона Слобода, станом на 02.07.2014 року і по теперішній час перебуває на балансі ПАТ «АЗОТ» (а.с. 82).

9 липня 2014 року державною екологічною інспекцією в Черкаській області було складено протокол № 06-07-14 вимірювання показників та властивостей ґрунтів, яким проведено вимірювання показників складу та властивостей ґрунтів, в результаті затоплення неочищеними стічними водами (господарсько-фекальні стоки) з колектора ПАТ «Азот», в тому числі земельної ділянки належної позивачці. З протоколу вбачається, за якими показниками забруднено земельну ділянку домоволодіння та в якій мірі перевищують забруднюючі речовини гранично допустимі норми, що в черговий раз підтверджує факт забруднення земель внаслідок прориву напірного-каналізаційного колектора, що належить відповідачу (а.с. 18-20).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В п.2 Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 також розяснено, що при розгляді позову про відшкодування шкоди суд повинен брати до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичній особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок.

Що стосується посилань суду і апелянта на ст.ст. 152, 157 ЗК України, які визначають порядок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок погіршення якості ґрунтового покриву, то питання про такі відшкодування позивачами не ставилися.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідно до ч. ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, яка створює підвищену небезпеку для особи, що цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

В пункті 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» також розяснено, що відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об'єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, як вказав суд першої інстанції в своєму рішенні, з чим погоджується і колегія суддів, що відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України діяльність каналізаційного колектора є джерелом підвищеної небезпеки, тобто пов'язаної з використанням, зберіганням, транспортуванням або утриманням хімічних та інших речовин, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, які потрапляють в зону дії, впливу від такої діяльності, а тому ПАТ «Азот» здійснює діяльність, пов'язану з підвищеною небезпекою для людей і повинно відповідати за положеннями ст.ст. 1166, ст.1187 ЦК України за заподіяну шкоду.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 96/15 від 28 березня 2016 року, розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_6 складає 35 321,67 грн. (а.с. 136-153).

Колегія суддів вважає, що даний висновок судом вірно покладений в основу розрахунку і розміру матеріальних збитків, завданих позивачам в результаті затоплення їх домоволодіння очищеними стічними водами.

Як визначено у п.2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, експерту забороняється самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені у наданих йому матеріалах неоднозначно.

Апелянт в скарзі посилається саме на вказаний пункт Інструкції, вважаючи, що експертом були порушені норми Закону України «Про судову експертизу», так як ним було самостійно зібрано вихідні дані для визначення вартості збитків.

Проте, таке твердження апелянта є помилковим, оскільки, як зазначено в Інструкції, експерту забороняється самостійно вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені у наданих йому матеріалах неоднозначно.

В даному ж випадку експерт не вибирав вихідні дані з декількох видів, а використав листи Управління агропромислового розвитку Черкаської районної адміністрації про урожайність городніх культур як інформаційні джерела, зазначивши про це у своєму висновку.

При цьому, суд також враховує ту обставину, що експерт попереджений судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку.

Що стосується витрат позивачами на ремонт будинку та погреба, які судом стягнуті з відповідача на підставі матеріалів по проведенню ремонтно-відновлювальних робіт домоволодіння №6 по вул.Жовтневій, наданих спеціалістами ТОВ «ГАЛ - ІНВЕСТ», то ними було оглянуто виконані роботи та здійснено необхідні замірювання і підраховано вартість - договірну ціну згідно ДСТУ Б Д. 1.1-1-2013 на програмному комплексі АВК-5 (3.0.5.2), яка станом на 21 травня 2015 pоку склала 16845,6 грн.(а.с. 37-52).

Судом першої інстанції було відраховано із вказаної суми прибуток будівельно-монтажних організацій, кошти на покриття адміністративних витрат та податок на додану вартість на загальну суму 3722,60 грн. Таким чином, судом стягнуто з відповідача на користь позивачки витрати на проведення будівельно-відновлювальних робіт в сумі 13123 грн.

ОСОБА_6 не оскаржує рішення суду першої інстанції, тому колегія суддів погоджується з визначеною судом вартістю вказаних робіт.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду в сумі 49 214,67 грн. (36091,67+13123).

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору об'єктивно оцінив докази та дав їм належну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Що стосується відшкодування понесених судових витрат по оплаті правової допомоги, які судом стягнуті з відповідача на користь позивачки в розмірі 2000 грн., то таке рішення на думку колегії підлягає до скасування, а рішення в цілому до зміни.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про надання правової допомоги адвоката від 13 листопада 2014 року, ОСОБА_6 доручає адвокату ОСОБА_7 здійснювати представництво інтересів замовника у Придніпровському районному суді м. Черкаси з приводу позову фізичних осіб щодо стягнення з КП «Черкасиводоканал» та ВАТ «АЗОТ» шкоди, завданої внаслідок аварії на каналізаційному колекторі 2 липня 2014 року. Названий договір містить перелік послуг, які можуть бути надані однією стороною другій, та зазначено, що замовник зобов'язується сплатити виконавцю за надання правової допомоги згідно окремої угоди (а.с.53).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом

Згідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з аналізу ст. ст. 84, 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

При цьому, положенням Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат, на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", затверджено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця у галузі права.

Склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно довідки від 13.11.2014 року ОСОБА_6 сплатила ОСОБА_7 кошти в розмірі 2000 грн. в день підписання договору (а.с. 53 зворот).

Однак, дана довідка не є належним доказом, що підтверджує понесені витрати, оскільки вона не відповідає ні за формою, ні за змістом вимогам до платіжного документу, що визначені в Положенні про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000р. N 614, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 5 лютого 2001 р. за N 105/5296.

Тому, враховуючи вказані обставини та відсутність доказів сплати позивачем витрат на правову допомогу, колегія суддів приходить до висновку, що рішення в частині задоволення відшкодування витрат на правову допомогу підлягає до скасування, а в задоволенні даної вимоги ОСОБА_6 слід відмовити.

В решті рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2016 року слід залишити без змін.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційну скаргу задовольняє частково, рішення суду першої інстанції змінює, скасувавши його в частині стягнення з відповідача на користь позивачки витрат за надання правової допомоги в розмірі 2000 грн., відмовивши в задоволенні даної вимоги. В решті частини рішення залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Азот» задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Азот», третя особа: Червонослобідська сільська рада Черкаського району Черкаської області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди змінити, скасувавши його в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Азот» на користь ОСОБА_6 витрат за надання правової допомоги в розмірі 2000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :