Справа № 368/1555/16-ц
УХВАЛА

"22" грудня 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця ВДВС Кагарлицького РУЮ про арешт майна боржника,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що головний державний виконавець відділу ДВС Подільського районного управління юстиції у м.Києві незаконно, безпідставно у виконавчому провадженні грубо порушила рішення суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку на час навчання дочки і до досягнення дочкою двадцяти трьох річного віку, а тому просить

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав.

Представник ВДВС Кагарлицького РУЮ в судовому засіданніпроти скарги заперечила і суду пояснила, що дійсно у заявниа немає заборгованості по аліментних платежах, а навіть є переплата, однак для забезпечення виконання рішення суду вважає за доцільне не знімати арешт з майна.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скаргу слід задоволити з слідуючих підстав.

Так в судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 26 травня 2014 року у цивільній справі № 368/821-2014 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 - 27.02.2013року народження у розмірі 500грн. щомісячно, починаючи з 07 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного вище рішення суду, 26.05.2014року Кагарлицьким районним судом був виданий виконавчий лист, на підставі якого та відповідної заяви стягувачки ОСОБА_3 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області було відкрито виконавче провадження.

12 грудня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_5, було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження № 43513283, як сказано у фабулі постанови « для забезпечення виконання рішення суду» накладено арешт на транспортний засіб ВАЗ-2109 д.н. НОМЕР_1.

13.09.2016 року головним державним виконавцем Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Київській області ОСОБА_6 було винесено ще одну постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах того ж самого виконавчого провадження № 43513283, також для забезпечення виконання рішення суду.

Однак, ОСОБА_1 про це ніхто не повідомив і він сплачував аліменти, скарги від стягувачки до відділу ДВС не надходили, а відповідно до наданої довідки- розрахунку про стан заборгованості поаліментах №10266 від 11.11.2016 року станом на 01.01.2015року він переплатив аліментів на суму 1175,65грн., а станом на 11.11.2016 року переплата по аліментах складає 4265грн.67коп.

Про перебування транспорту під арештом ОСОБА_1 випадково дізнався від працівників сервіс-центру, які повинні були надати дозвіл на установку на автомобіль газобалонного обладнання, в чому через зазначений арешт було відмовлено.

Після чого ОСОБА_1 звернувся до Кагарлицького ВДВС з усіма своїми платіжками , де йому спочатку надали довідку про відсутність заборгованості по аліментах та довідку-розрахунок заборгованості від 11.11.2016 року та повідомили, що дійсно арешт накладений державним виконавцем і його неможливо зняти до тих пір, поки дитині не виповниться 18-ти років. До того ж його попередили, що все майно, яке в майбутньому він може придбати, попадатиме автоматично під цей арешт.

Оскільки, ОСОБА_1 не погодився з такою відповіддю державного виконавця, звернувся до адвоката, через якого 21.11.2016 року отримав копії постанов про арешт всього належного майна.

На підставі п.1 вказаної вище постанови від 13.09.2016 року, державний виконавець наклав арешт на все майно, до якого потрапили всі транспортні засоби, які зареєстровані на ім»я ОСОБА_1 тобто: повторно ВАЗ-2109 д.н. НОМЕР_1, MAN д.н. НОМЕР_2, КАМАЗ-5410 д.н. НОМЕР_3, КАМАЗ -5511 д.н. НОМЕР_4 , HYUNDAI Н-1 д.н. НОМЕР_5, які є спільним подружнім майном ОСОБА_1 з теперішньою дружиною ОСОБА_7, з якою вони одружилися 01.08.2014року.

На підставі ст.383 КПК України ОСОБА_1, як боржник, тобто сторона виконавчого провадження, маю право та намір оскаржити дані постанови в суді, оскільки вважає, що дані рішення державних виконавців, винесені під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, є незаконними та порушують його права та свободи.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець розяснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Крім того, як передбачено ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, відповідно до п.5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, дійсно у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною 6 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі іобсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.57цього ж Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.3 цієї ж статті арешт на майно може бути накладений у розмірі суми стягнення.

Крім того, відповідно до п. 11) ч. 3 ст. 11 цього ж Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції.

Отже, це означає, що державний виконавець, не маючи інформації про фактичну сплату аліментів боржником по даному провадженню, перш ніж накладати арешт на все моє майно повинен був порахувати заборгованість та викликати боржника і з»ясувати всі питання.

Однак, державний виконавець, 12.12.2014 року та 13.09.2015року, не повідомивши боржника про наявність боргу по сплаті аліментів, навіть не порахувавши цей борг, вчинив виконавчу дію щодо накладення арешту на майно боржника. Адже, відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Суд вважає, що вказані вище Постанови державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Київській області, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 грудня 2014 року та від 13.09.2016року винесені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» , а тому такі постанови державних виконавців є незаконними та підлягають скасуванню, так як порушують права та інтереси заявника на вільне володіння користування та розпорядження своїм майном, яким є транспортні засоби, що належать йому на праві приватної власності.

У відповідності до ч.1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Згідно науково-практичного коментаря даної статті моментом в який особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення її прав чи свобод, як правило є момент отримання відповідних документів. Враховуючи те, що оскаржувані Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження були винесені відповідно12.12.2014 року та 13.09.2016 року, але отримані 18.11.2016 року, тому строк на оскарження постанов не минув.

А тому, слід визнати дії виконавчої служби незаконним та скасувати постанови про накладення арешту на майно ОСОБА_1

Враховуючи викладене, керуючись ст. 383, 385, 386, 387 ЦПК України, 6, 11, 52, 57, 60, 82 ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в :

Скаргу задоволити.

Визнати незаконними та скасувати Постанову, винесену державним виконавцем

відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області, ОСОБА_5 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 грудня 2014 року по виконавчому провадженню № 43513283, на підставі якої накладено арешт на автомобіль НОМЕР_6, та Постанову, винесену головним державним виконавцем Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_6 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13 вересня 2016 року по виконавчому провадженню № 43513283, на підставі якої накладено арешт все майно, тобто на автотранспортні засоби, що належать ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме: ВАЗ-2109 д.н. НОМЕР_1, MAN д.н. НОМЕР_2, КАМАЗ-5410 д.н. НОМЕР_3, КАМАЗ -5511 д.н. НОМЕР_4 , HYUNDAI Н-1 д.н. НОМЕР_5, а також зобов»язати державних виконавців зняти накладені арешти.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом 5 днів.

С Cуддя: