Провадження №2/760/5486/16-ц;
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Солом'янський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, суддя -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації та просить:

1.визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком за адресою: м. Київ, вул. Кар'єрна, буд. 31.

2.зобов'язати Солом'янський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві зняти ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, протягом семи днів відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-ІV.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, виходячи з наступного.

Так, ч. 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Пунктом 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено на 2016 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривні.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір", який діє на дату звернення з позовною заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана: фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

В п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

З поданої позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено дві самостійні немайнові вимоги.

Проте позивачем сплачено за 1 немайнову вимогу, щодо іншої заявленої вимоги доказів сплати позивачем судового збору не надано. А тому позивачеві необхідно доплатити судовий збір за заявлені нею вимоги.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

При таких обставинах, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Солом'янський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: