У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Курило В.П., Будулуци М.С.,

за участю секретаря Чуряєва В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2016 року та на додаткове рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 1 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про розірвання договору купівлі-продажу, визнання права власності, позбавлення права користування житлом і виселення, і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2016 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про розірвання договору купівлі-продажу, визнання права власності, позбавлення права користування житлом і виселення - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності - задоволений.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка складається із двох кімнат, житловою площею 34,0 кв. метрів, загальною площею 57,5 кв. метрів.

Додатковим рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 1 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про розірвання договору купівлі-продажу, визнання права власності, позбавлення права користування житлом і виселення, і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності вирішено питання про судові витрати.

Із вказаними рішеннями не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційні скарги, в яких просить скасувати рішення суду першої інстанції від 20 травня 2016 року та додаткове рішення суду від 1 липня 2016 року, і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2

- відмовити.

Доводами апеляційних скарг наведено, що судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 є незаконним через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовані норми матеріального права. Суд безпідставно не врахував угоду про завдаток від 23.10.2013 року, якою було визначено ціну квартири у розмірі 131200,00 грн. та дійшов помилкового висновку про виконання ОСОБА_2 умов договору купівлі-продажу спірної квартири щодо її повної оплати. Судом також не врахований той факт, що відповідачка ОСОБА_2 оплачувала лише вартість її проживання в належній позивачці квартирі, а не її вартість за договором. Тому в порушення ст.ст. 526, 651, 652 ЦК України суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні первісного позову та задовольнив зустрічні позовні вимоги.

Крім того, оскільки позивачка вважає незаконним рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2016 року із зазначених вище підстав, тому є незаконним і додаткове рішення суду від 01.07.2016 року з цих підстав.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом підтримав доводи апеляційних скарг та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні апеляційного суду з доводами апеляційних скарг не погодилися, просили їх відхилити, та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання апеляційного суду третя особа ОСОБА_4 не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Просила скаргу ОСОБА_1 задовольнити, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача та третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивачки, відповідачку та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2013 року між ОСОБА_4, яка діяла в інтересах ОСОБА_1, за довіреністю - продавець, та ОСОБА_2 - покупець, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Продаж здійснено за суму 114800 грн., яка буде сплачена покупцем продавцю відповідно до п. 2 зазначеного договору в строк до 23 жовтня 2016 року. Факт проведення повного розрахунку та виконання договору засвідчується заявою продавця, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально. Пунктом 15 цього договору визначено, що право власності на вищезгадану квартиру, згідно до ст. 697 ЦК України переходить до покупця лише за умови сплати в повному обсязі ціни квартири, що встановлена цим договором (а.с. 8, 9).

23 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_4, яка діяла за довіреністю та в інтересах ОСОБА_1, укладена угода, яку сторони назвали угодою про завдаток. Відповідно до неї сторони дійшли згоди про те, що продаж квартири АДРЕСА_1, здійснюється за 131200 гривень, що еквівалентно 16 тисячам доларів США. При укладанні даної угоди покупець передав, а продавець прийняв від останнього 2000 доларів США, що еквівалентно 16400 грн. Оплата за договором купівлі-продажу здійснюється 15-30 числа кожного місяця по 400 доларів США (а.с. 10-12, 114-117).

З наданих розписок та наведеної вище угоди видно, що в період з 23 жовтня 2013 року по 30 вересня 2015 року, відповідачка ОСОБА_2 здійснювала виплати у рахунок оплати вартості спірної квартири, і сплатила представнику позивачки - ОСОБА_4 16400 грн., і 7350 доларів США, що з урахуванням курсу валют на час виплат відповідно до довідки Ощадбанку України від 19 жовтня 2015 року №4294 становить 120815,96 грн., а також 17 листопада 2016 року - 10512,00 грн., а всього - 131327,96 грн. (а.с. 114-117, 118, 119, 31, 221 з додатком на 5 арк.).

Відмовляючи в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених вимог позивачки ОСОБА_1 про порушення істотних умов договору купівлі-продажу спірної квартири, про усунення перешкод та виселення з неї, та обґрунтованості зустрічного позову ОСОБА_2, а саме: повної оплати вартості спірної квартири у встановлений договором купівлі-продажу строк.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657ЦК).

За загальним правилом (ч. 1 ст. 692 ЦК) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК).

Укладення такого договору між фізичними особами, в тому числі при купівлі-продажу квартири, законом не заборонено.

У разі якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором. Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК) або розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 ЦК (постанова ВСУ від 6 червня 2012 р. №6-46цс12).

В судовому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2013 року між ОСОБА_4, яка діяла за довіреністю в інтересах ОСОБА_1, та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. За цим договором продавець зобов'язується передати квартиру у власність покупцеві, а той зобов'язується прийняти квартиру і сплатити за неї передбачену цим договором грошову суму (п. 1.1 договору). Продаж здійснено за суму 114800 грн., яка буде сплачена покупцем продавцю відповідно до п. 2 зазначеного договору в строк до 23 жовтня 2016 року. Факт проведення повного розрахунку та виконання договору засвідчується заявою продавця, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально. Пунктом 15 цього договору визначено, що право власності на вищезгадану квартиру, згідно до ст. 697 ЦК України переходить до покупця лише за умови сплати в повному обсязі ціни квартири, що встановлена цим договором.

З наданої суду розписки (а.с. 118) вбачається, що ОСОБА_2 в період з 23 жовтня 2013 року по 30 вересня 2015 року здійснювала відповідні виплати у рахунок оплати вартості спірної квартири. Вона сплатила представнику позивачки - ОСОБА_4 7350 доларів США, що з урахуванням курсу валют на час виплат відповідно до довідки Ощадбанку України від 19 жовтня 2015 року №4294 (а.с. 119) становить 110375,46 грн. 17 листопада 2015 року відповідача перерахувала на рахунок ОСОБА_4 10512,00 грн. (а.с. 31). З угоди від 23 жовтня 2013 року, яку сторони назвали угодою про завдаток, видно, що ОСОБА_2 також сплатила в рахунок вартості означеної вище квартири 16400 грн.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно визначив, що, оскільки зазначена угода належним чином не оформлювалась як завдаток (укладення договору купівлі-продажу, нотаріальне посвідчення, тощо), тому сплачені відповідно до неї суми є авансом.

Отже, відповідачка ОСОБА_2 представнику позивачки ОСОБА_4 всього сплатила 131327,96 гривень, тобто її дії свідчать про повний розрахунок і виконанні умов договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2013 року, за яким відповідачка придбала квартиру АДРЕСА_1, що належала позивачці ОСОБА_1

За таких обставин, доводи скарг про неврахування судом першої інстанції умов угоди про завдаток та факту оплати відповідачкою ОСОБА_2 вартості її проживання в належній позивачці квартирі апеляційний суд відхиляє як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на нормах закону.

Інші приведені в апеляційних скаргах доводи висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановлених рішень суду першої інстанції.

Виходячи з викладеного вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини, що мають значення для справи в межах позовних вимог, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,

дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду є законним і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2016 року та додаткове рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 1 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: