Провадження №2/263/9/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Ікорської Є.С. при секретарі Турчиній Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда Олексій Андрійович про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачки про визнання заповіту недійсним. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона є двоюрідною онукою ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Остання заповідала позивачці квартиру АДРЕСА_1. Заповіт було складено 24.01.2003 року. Після смерті ОСОБА_4 позивачка дізналась, що померла заповідала вищезазначену квартиру ОСОБА_2, про що був складений заповіт від 23.09.2014 року. Позивачка була вимушена викликати міліцію, яка і з'ясувала, що відповідачка була сусідкою ОСОБА_4, яка викликала приватного нотаріуса до квартири останньої і в присутності двох свідків був складений заповіт. Позивачка вважає, що заповіт від 23.09.2014 року має бути визнаний недійсним у зв'язку з тим, що в момент його оформлення ОСОБА_4 не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Крім того, померла знаходилась в тяжкому стані і відчувала сильний біль, померла в день складання заповіту на декілька годин пізніше. Також заповіт складений з порушенням норм законодавства. В заповіті від 23.09.2014 року не зазначений час його підписання, не зазначені причини, чому заповідач не може його прочитати і підписати заповіт самостійно, при цьому в заповіті вказано, що будь-яких заповітів укладено не було, не зважаючи на те, що на той час вже існував заповіт на позивачку від 23.01.2003 року. Просить суд визнати заповіт на квартири АДРЕСА_1, складений 23.09.2014 року на користь ОСОБА_2, недійсним, судові витрати покласти на відповідачку.

У судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що ОСОБА_4 позбавила позивачку права на спадкування, скасувавши заповіт в 2012 році. При складанні заповіту волевиявлення ОСОБА_4 було вільним і відповідало її волі. Експерти не дали стверджувальну відповідь щодо перебування спадкодавиці у стані психічного розладу, що не дозволяло їй усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А. до залу судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, допитавши сторони, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 30510374 від 21.05.2012 року вбачається, що 24.01.2003 року ОСОБА_4 було складено заповіт, що внесений у спадковий реєстр за №8354985 та посвідчений Першою маріупольською держаною нотаріальною конторою Донецької області, який було скасовано заповідачем 21.05.2012 року (Т.1а.с.26).

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно з ч.1,2,3 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення ; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

Згідно з п.5 глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

Відповідно до п.3 глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями.

Запис про вчинення нотаріальної дії поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, заноситься до Журналу (книги) обліку викликів нотаріуса за межі державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву чи робочого місця (контори) приватного нотаріуса згідно з додатком 14 до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року за № 1318/18613 (із змінами).

З заповіту, зареєстрованого в реєстрі за №1095 від 23.09.2014 року о 17-00 год. та посвідченого приватним нотаріусом Чекідою О.А., вбачається, що ОСОБА_4 попередньо ознайомлена нотаріусом із загальними вимогами, додержання яких є необхідними для чинності правочину, усвідомлюючи значення своїх дій та згідно із вільним волевиявленням, котре повністю відповідає її внутрішній волі як учасника цього правочину, у присутності нотаріуса, якого було обрано нею самостійно і до якого вона звернулась добровільно на випадок її смерті заповідала ОСОБА_2 усе її майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося б. У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не може прочитати і підписати текст заповіту згідно зі ст. 1253 ЦК України заповіт посвідчено в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 У зв'язку з похилим віком ОСОБА_4 не може власноручно розписатися, на її особисте прохання та в її присутності текст заповіту підписано ОСОБА_10 Особу заповідача встановлено, її дієздатність перевірено. Особу ОСОБА_10, яка підписала заповіт у присутності нотаріуса, встановлено, її дієздатність перевірено. Будь-які відомості про те, що заповіт складався в приміщенні лікарні відсутні (Т1 а.с.169).

Як вбачається з запису №21 справи №01-26 том №1 журналу обліку нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса 23.09.2014 року о 16-20 год. ОСОБА_10 викликала нотаріуса для посвідчення заповіту №1095, а не ОСОБА_4 (Т.1 а.с.171-172).

З медичної картки стаціонарного хворого №8452 вбачається, що у період часу з 6.00 год. по 19.00 год. хвора ОСОБА_4 була загальмована, аденамічна, сонлива, в'яла, періодично неадекватна, скаржилася на біль, стан вкрай важкий. О 01.15 год. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла в лікарні, тобто через кілька годин після посвідчення заповіту.

З матеріалів справи вбачається, що витрати на поховання ОСОБА_4 понесла ОСОБА_2, про що свідчать талон №29 на поминальний обід, квитанція №190 від 24.09.2014 року, квитанція №191 від 24.09.2014 року, квитанція №193 від 24.09.214 року, квитанція №189 від 24.09.2014 року, квитанція №194 від 24.09.2014 року (Т.1а.с.33-38).

Відповідно до договору про соціальне обслуговування (надання соціальних послуг) одинокого (проживаючого самотньо) громадянина з 3 групою рухової активності відділенням соціальної допомоги вдома територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Жовтневого району м.Маріуполя, укладеного з ОСОБА_4 на період з 11.05.2013 року по 10.05.2014 рік територіальний центр зобов'язується здійснювати соціально-побутове обслуговування громадянки ОСОБА_4 та надавати їй безкоштовні послуги (Т.1 а.с. 29-32).

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2,3,4 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності ; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Як вбачається з ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як вбачається з висновку експерта №24 від 03.02.2015 р. за результатам проведення посмертної судово-медичної експертизи, згідно з листком лікарських призначень та листка призначень лікарями наркотичних і психотропних лікарських засобів та виконання цих призначень у відділенні в ході лікування ОСОБА_4 були призначені наркотичні препарати: бупренорфен, фентаніл, кетамін та психотропний препарат сібазон (Т.1 а.п.216).

З висновку посмертної комісійної судово-медичної експертизи із залученням експерта-психіатра КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» №13/к від 25.07.2016 року вбачається, що за даними медичної картки стаціонарного хворого №8452/1042 КЗ Маріупольської міської ради «Маріупольська міська лікарня №1 пацієнтка ОСОБА_4 була госпіталізована до хірургічного відділення 20.09.2014 року о 16-00 год. На момент госпіталізації скаржилася на больові відчуття в нижній частині живота, слабкість, відчуття неспокою. Болі у животі виникли 18.09.2014 року близько 16-00 год. За медичною допомогою не зверталась. Доставлена швидкою медичною допомогою в ургентному порядку до хірургічного відділення. 22.09.2014 року під час обходу за участю завідувача відділенням встановлено, що стан пацієнтки із негативною динамікою за рахунок підсилення больових відчуттів. Пацієнтка надала свою згоду на проведення анестезії та оперативного втручання, про що свідчить її підпис. В межах підготовки пацієнтки до оперативного втручання, була виконана премедикація (підготовка до наркозу) та власне наркоз (анестезія) згідно з листом призначень. Загальна тривалість анестезії 1 год.30 хв., оперативного втручання 40 хв. За результатами проведеного оперативного втручання діагноз пацієнтки було уточнено : «Гострий тотальний мезантеріальний тромбоз». Виходячи із виявленої клінічної картини пацієнтка визнана інкурабельною, тобто було встановлено, що надання медичної допомоги не буде ефективно впливати на причину патологічного стану та не здатне зупинити прогресування патогенетичних ланцюгів. В цих умовах завданням медичних працівників було мінімізувати негативні впливи захворювання на суб'єктивний стан пацієнтки та, за можливістю, покращити рівень її життя. Пацієнтка ОСОБА_4 на 22.09.2014 року мала змогу самостійно підписувати документи, про що свідчить власноручний підпис на формі згоди на проведення знеболення та оперативного втручання. Стан останньої суттєво погіршився до рівня, коли вона втратила фізичну можливість поставити свій підпис за рахунок погіршення загального стану до рівня - вкрай важкий, зниження свідомості, втрату продуктивного контакту із оточуючими 23.09.2014 року о 19-00 год. Відповідно достовірних фізичних (загально-медичних) обставин, які перешкоджали б ОСОБА_4 здійснити власноручний підпис на документах 23.09.2014 року о 17-00 год. в медичній документації не міститься. Свідомість після анестезії та оперативного втручання відновилася до рівня формулювання скарг та контакту із оточуючими. Загальний стан відповідав тяжкості перенесеного оперативного втручання. Гемодинаміка в цей період загалом була стабільною. Жодних симптомів глибинних розладів функціонування органів зору та верхніх кінцівок у медичній документації не зафіксовано. ОСОБА_4 під час складання заповіту 23.09.2014 року о 17-00 год. виявляла ознаки психічного розладу у вигляді астенічного розладу вираженого ступеню з транзиторними порушеннями свідомості внаслідок інтоксикації, обумовленої гангреною кишечнику за рахунок гострого тотального тромбозу мезентеріальних судин. У зв'язку з чим, ОСОБА_4 під час складання заповіту 23.09.2014 року о 17-00 год. не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними (Т.2 а.с.57-69).

Враховуючи, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, оскільки ОСОБА_4 під час складання заповіту 23.09.2014 року не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, відповідно до вимог ч.2 ст. 1257 ЦК України суд визнає заповіт недійсним і задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже, з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню 243,60 грн. - витрати по сплаті судового збору при подачі позову (Т.1 а.с.1), а також витрати на проведення посмертної комісійної судово-медичної експертизи в розмірі 2249,23 грн.

Керуючись ст.ст.203,215, 1233-1234, 1247,1248, 1253,1257 ЦК України, ст.ст.10, 11, 59, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда Олексій Андрійович, про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Чекідою О.А. 23.09.2014 року та зареєстрований в реєстрі за №1095 від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243,60 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 2249,23 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Є.С. Ікорська