Справа № 361/2215/16-ц
Провадження № 2-с/361/26/16
УХВАЛА

15 липня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бровари заяву державного підприємства «Завод порошкової металургії» про скасування судового наказу

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року ДП «завод порошкової металургії» звернулося до суду із заявою про скасування судового наказу по справі № 361/2215/16-ц провадження №2н/361/1238/16 від 18.04.2016 року, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з березня по серпень 2015 року у розмірі 32934,60 грн.

В обґрунтування заяви зазначало, що на даний час ДП Завод порошкової металургії знаходиться у тяжкому фінансовому стані, тому з вимогами ОСОБА_1 щодо стягнення нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати не погоджується. Основним замовником виготовленої підприємством продукції була Російська Федерація, яка на даний час Україною визнана державою агресором. У звязку із втратою основного замовника, підприємство знаходиться у скрутному матеріальному становищі, проте докладає всіх можливих зусиль щодо зменшення перед працівниками заборгованості по виплаті їм заробітної плати.

Боржник ДП Завод порошкової металургії у судове засідання повторно не зявився, про день і час розгляду даної справи повідомлявся належним чином, про припини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи у відсутності його представника до суду не надходила.

Згідно із ч. 6 ст. 1051 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Стягувач ОСОБА_1 у судове засідання теж не зявився, подав заяву про розгляд даної справи у його відсутності, проти скасування судового наказу заперечує.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Із копії трудової книжки стягувача ОСОБА_1 вбачається, що наказом від 04.09.2015 року останнього звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Правилами статті 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Відповідно до довідки № 53 від 06.04.2016 року, виданої ДП Завод порошкової металургії», заборгованість по виплаті заробітної плати ОСОБА_1 складає 32934,60 грн.

Наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2016 року із ДП Завод порошкової металургії» на користь ОСОБА_1 стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з березня по серпень 2015 року у розмірі 32934,60 грн. та судовий збір на користь держави у розмірі 551,20 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Із заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу та заяви про скасування судового наказу не вбачається спору про розмір суми заборгованості по виплаті працівникові заробітної плати.

У ч. 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз вищевказаних норм законодавства України про працю дає підстави для висновку про те, що відсутність коштів у боржника не виключає його вини у невиплаті належних йому при звільненні сум нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати, та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Враховуючи відсутність спору про розмір заборгованості по виплаті заробітної плати, суд вважає, що заява про скасування судового наказу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 96, 100, 1051, 209, 210 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

заяву державного підприємства Завод порошкової металургії про скасування судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2016 року, виданого у цивільній справі №361/2215/16-ц - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судовий наказ, щодо якого суд прийняв ухвалу про залишення заяви про його скасування без задоволення, може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення ухвали.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу на судовий наказ протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. П. Маценко