АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1836/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

з участю представника банку ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 червня 2016 року у справі за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

25 квітня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги банк мотивує тим, що згідно договору кредиту № 895/06-034-73 від 14.02.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», надав ОСОБА_7 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 14 700 доларів США зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 20.02.2018 року. Відповідно до умов вказаного договору погашення за кредитом повинно здійснюватися до 20 числа кожного місяця. Відповідач в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 08.11.2013 року складає 26413, 52 доларів США, що за офіційним курсом НБУ в еквіваленті становить 211 123, 27 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту № 895/06-034-73 від 14.02.2008 року між банком, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 14.02.2008 року укладено договір поруки № 1-895/06-034-73, згідно якого ОСОБА_9 зобов'язався солідарно відповідати за виконання ОСОБА_7 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом.

Свої зобов'язання за договором про надання кредиту № 895/06-034-73 від 14.02.2008 року позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_7 кредитні кошти, а відповідач ОСОБА_7 в свою чергу взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав. В зв'язку з порушеннями зобов'язання за кредитним договором, станом на 08.11.2013 року заборгованість відповідача перед банком склала 211 123, 27 грн.,. з них:

109 213, 96 грн. - заборгованість по кредиту; 83 468, 50 грн. - заборгованість за процентами; 7 667, 37 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту; 10 773, 44 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просив стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на його користь заборгованість по договору кредиту № 895/06-034-73 від 14.02.2008 року в сумі 330 715, 21 грн. з них: 162 189, 55 грн. - заборгованість по кредиту; 138 079, 90 грн. - заборгованість за процентами; 12 648, 10 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту; 17 797, 69 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів та стягнути з ОСОБА_7 на його користь сплачений ним судовий збір у сумі 3 307, 15 грн.

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 13 червня 2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту № 895/06-034-73 від 14.02.2008 року у розмірі 330 715, 21 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» сплачений ним судовий збір у розмірі 3 307, 15 грн.

29 січня 2016 року ОСОБА_9 через свого представника ОСОБА_10, звернувся з заявою до суду про перегляд заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13.06.2014 року (а.с. 55-56).

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 10 березня 2016 року заяву ОСОБА_9 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 68-69).

21 березня 2016 року ОСОБА_7, через свого представника ОСОБА_8, звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13.06.2014 року (а.с. 73-74).

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 17 червня 2016 року заяву ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 91-92).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 ОСОБА_8 зазначає, що позивачем

в розрахунку станом на 05.06.2014 року невірно нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 04.06.2013 року по 04.06.2014 року, яка при правильному розрахунку на 10,71 доларів США є меншою ніж сума, яка зазначена в розрахунку станом на 05.06.2014 року, а в розрахунку до гривні за курсом НБУ України (11,76 грн. за один долар СІЛА), що існував на 05.06.2014 року сума складає 125,89 грн.

Крім того, як вважає апелянт, банком також зроблено невірний розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 05.06.2014 року. Нарахована ним пеня за несвоєчасне погашення відсотків за період з 04.06.2013 року по 04.06.2014 року при правильному розрахунку на 14,71 доларів США є меншою ніж сума, яка зазначена в розрахунку станом на 05.06.2014 року, а в розрахунку до гривні за курсом НБУ України (11,76 грн. за один долар СІЛА), що існував на 05.06.2014 року сума складає 164,65 грн.

Також позивачем у зведеній таблиці заборгованості за Кредитним договором станом на 05.06.2014 року невірно вказана заборгованість в сумі 27 861,19 доларів США, яка при правильному розрахунку на 25,42 доларів США є меншою ніж сума яка зазначена в Розрахунку станом на 05.06.2014 року, та не вірно вказано еквівалент у гривні, що при правильному розрахунку становить 327 654,84 грн. це на 3 060,67 грн. менше ніж зазначено в позовній заяві.

Представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13.06.2014 року та ухвалити нове рішення, яким в позовних вимогах Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про стягнення суми заборгованості у розмірі 330 715, 21 грн. частково відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору про надання кредиту № 895/06-034-73 від 14.02.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», надав ОСОБА_7 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 14 700 доларів США зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 20.02.2018 року (а.с. 7-8).

Пунктами 2.4, 3.3.8. договору кредиту № 895/06-034-73 від 14.02.2008 року передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом та своєчасно в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями.

Також в матеріалах справи наявна копія договору поруки № 1-895/06-034-73 від 14.02.2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9, згідно якого ОСОБА_9 зобов'язався солідарно відповідати за виконання ОСОБА_7 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, неустойки.

Позивачем також було надано копію заяви на видачу готівки № 008-2 від 14 лютого 2008 року, яка підтверджує виконання банком перед позичальником своїх зобовязань надання кредитних коштів в сумі 14 700 дол. США (а.с. 12).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Банк в обґрунтування суми, що підлягає до стягнення з ОСОБА_7 за кредитним договором надав розрахунок заборгованості станом на 08.11.2013 року (а.с. 10-11) та, уточнивши позовні вимоги, надав розрахунок заборгованості станом на 05.06.2014 року (а.с. 37-38).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню в передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до ч.1 ст.550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності в кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно із ч.3 ст.549 ЦК пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме й нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (чч.1-2 ст.551 ЦК).

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства

З апеляційної скарги вбачається, що боржник погоджується з вказаними нормами закону та визнає, що він має заборгованість по кредитному договору № 895/06-034-73 від 14.02.2008, але вважає, що пеня, нарахована банком за несвоєчасне погашення кредиту за період з 04.06.2013 року по 04.06.2014 року, є меншою на 10,71 доларів США або на 125,89 грн.

Крім того, як вважає апелянт, банком також зроблено невірний розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 05.06.2014 року. Нарахована ним пеня за несвоєчасне погашення відсотків на 14,71 доларів США або на 164,65 грн. є меншою ніж сума, яка зазначена в розрахунку.

Також апелянт зазначає, що позивачем у зведеній таблиці заборгованості за Кредитним договором станом на 05.06.2014 року невірно вказана заборгованість в сумі 27 861,19 доларів США, яка при правильному розрахунку на 25,42 доларів США є меншою, та не вірно вказано еквівалент у гривні, що при правильному розрахунку становить 327 654,84 грн. і це на 3 060,67 грн. менше ніж зазначено в позовній заяві.

Проте колегія суддів вважає такі його посилання безпідставними та не обґрунтованими. Будь-якого свого розрахунку в підтвердження своїх слів апелянт не надав. Посилання на те, що не мав можливості для надання заперечень на дані розрахунки банку, оскільки було ухвалено заочне рішення і він не був повідомлений про розгляд справи, також є безпідставними і не можуть бути враховані судом.

Слід зауважити, що судові повістки надсилалися на адресу позичальника на поручителя, що були зазначені в кредитному договорі, в договорі поруки та відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Черкаській області ( а.с. 20,21). Також судом першої інстанції було здійснено подачу оголошення в газету, про виклик відповідача до суду (а.с. 41).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не є фінансовою установою, та не має спеціальних знань в економічний галузі, а клопотання про проведення судово-економічної експертизи сторонами не заявлялося.

Тому прохання апелянта про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про часткову відмову у вимогах ПАТ «Укрсоцбанк» не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасована правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За встановлених обставин, підстав для зміни чи скасування рішення суду колегія суддів не вбачає, у звязку з чим рішення суду першої інстанції належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відхилити.

Заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 червня 2016 року у справі за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :