справа № 492/1487/16-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

14 листопада 2016 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Гусєва Н.Д.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дитини, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07 листопада 1993 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від цього шлюбу мають повнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаємопорозуміння у родині, постійних конфліктах. Разом не проживають з 2013 року. Таким чином, позивачка прийшла до висновку, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе і наполягає на розірванні шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини з позивачкою.

Розглянувши позовну заяву, подану позивачкою та матеріали, додані до неї, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити імя (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі, але всупереч згаданої норми позивачка в позовній заяві неправильно зазначила прізвище відповідача, вказавши «Кіряков» так як згідно паспорта громадянина України прізвище відповідача зазначено як «Киряков»; взагалі не зазначила номери засобів звязку відповідача, якщо такі відомі.

В порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, які відповідно передбачають, що позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, тобто у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й повинні бути викладені обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, але позивачка при обґрунтуванні обставин не зазначає доказів, що підтверджують ці обставини, зокрема: родинних правовідносин між позивачкою та відповідачем, оскільки, як вбачається з копій паспортів громадянина України прізвище позивачки «Кірякова», прізвище відповідача «Киряков» (до позовної заяви додано свідоцтво про укладення шлюбі на російській мові, що позбавляє можливості визначити родинні відносини між позивачкою та відповідачем); факту наявності у позивачки права на пред'явлення позову про розірвання шлюбу в розумінні ч. 2 ст. 110 СК України; фактів, які свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (захворювання хронічним алкоголізмом, відсутності між подружжям близьких відносин, окремого проживання подружжя протягом тривалого періоду, жорстокого поводження з чоловіком (дружиною) або їхньою неповнолітньою дитиною, тощо); батьківських правовідносин між відповідачем та неповнолітнім ОСОБА_3, проживання якого просить визначити з позивачкою, оскільки, як вбачається з копії свідоцтва про народження, долученого позивачкою до матеріалів позову, батьком дитини записаний ОСОБА_2, а згідно паспорта громадянина України прізвище відповідача зазначено як «Киряков»; факту звернення позивачки (матері дитини) за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій; ухилення зі сторони відповідача від виконання батьківських обовязків, фізичного покарання дитини, будь-яких видів експлуатації дитини, використання форм та методів виховання дитини, які суперечать закону, моральним засадам суспільства; здійснення зі сторони відповідача батьківських прав в супереч інтересам дитини; звернення до органу опіки та піклування про надання висновку органу опіки та піклування відносно місця проживання дитини (ч. 5 ст. 19 СК України). Разом з тим, в позові не ставиться питання щодо стягнення судових витрат, повязаних з розглядом справи.

Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який як і позивачка має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Також, в порушення вимог ч. 4 ст. 19 СК України не залучено до участі у справі орган опіки та піклування, участь якого є обовязковою при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини.

Крім того, позивачкою в порушення ч. 5 ст. 119 ЦПК України не додано до позовної заяви документу, що підтверджує сплату судового збору щодо вимоги про визначення місця проживання дитини та в позовній заяві не зазначено підстав звільнення її від сплати судового збору вищезазначеної другої вимоги у звязку з його не сплатою.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачкою заявлено дві вимоги немайнового характеру: про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини.

Відповідно до п/п 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру встановлюється у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що на день звернення з позовом до суду складає 551,20 грн.

Таким чином, позивачці необхідно згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплатити судовий збір щодо вимоги про визначення місця проживання дитини і надати суду документи, що підтверджують його сплату.

Перелічені недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження по справі та подальший розгляд справи і ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Вважаю за необхідне звернути увагу на розяснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 7 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до яких позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК, у звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, враховуючи викладене, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дитини підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, вказаних вище, протягом п'яти днів з дня отримання позивачкою копії наявної ухвали.

Крім того, вважаю за необхідне попередити позивачку, що у разі не усунення порушень закону, допущених при подачі позовної заяви, до встановленого законом строку, позов буде вважатися не поданим та повернуто.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду.

Також, вважаю за необхідне розяснити позивачці, що термін «зазначення доказів» слід розуміти як робити якусь позначку; позначати, записувати з метою указати, пишучи, указувати, висловлювати думку, звертати увагу на що-небудь, та в жодному разі не слід розуміти як «надання доказів», оскільки надання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, про що також зазначив Пленум Верховного суду України в своїй Постанові від 12 червня 2009 року № 2.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дитини - залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність виправити недоліки позовної заяви протягом пяти днів з дня отримання копії наявної ухвали.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_4