Справа № 461/6317/14 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/5885/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді - Мікуш Ю.Р.

суддів - Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

секретар - Бохонко .Е.Р.

з участю позивачки ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 08 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та фактично понесених витрат на утримання дитини,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м.Львова від 08 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи. Ухвалюючи рішення, суд не врахував, що відповідач визнав, що крім аліментів не надає жодних додаткових коштів на утримання дитини. Судом не взято до уваги пояснення про те, що аліментів, які визначені судом в розмірі 500 грн. не вистачає, оскільки з часу визначення судом їх розміру гривня знецінилася майже у три рази, а прожитковий мінімум на дитину такого віку збільшився вдвічі з 816 грн. до 1637 грн., а відтак частка кожного з батьків для належного утримання дитини має становити 818,50 грн. Враховуючи наведене, вважає, що недоотримала 7200 грн. аліментів за останні два роки. Зазначає, що на сьогоднішній день є цілком очевидним, що отримуваних нею аліментів є недостатньо для утримання дитини, а відтак висновок суду, що витрати на дитину повністю покриваються аліментними платежами не відповідає обставинам справи та вимогам матеріального права. Стверджує, що не погоджується з висновком суду, що відвідування дитиною танцювального гуртка не є обставиною, яка потребує додаткових витрат, оскільки до особливих обставин Закон відносить не лише негативні, а й позитивні чинники, а саме розвиток здібностей дитини. Вважає , що надала суду достатньо доказів, які підтверджують додаткові витрати понесені нею на утримання дитини, однак суд такі не врахував. Звертає увагу, що відповідно до статті 185 СК України той з батьків з кого присуджено сплату аліментів на дитину, зобов»язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини, а тому вважає, що суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони по справі бувше подружжя, які проживали в шлюбі з 23.09.2005 року по 19.12.2011 року. Під час спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою ОСОБА_2

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 19.12.2011 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Позивачка ОСОБА_2 вважає, що сплачених позивачем аліментів недостатньо для нормального розвитку та утримання дитини, а тому просила суд стягнути з відповідача додатково - прогнозовані витрати у вигляді 700 грн. щомісячно, 9030,50 грн. фактично понесених витрат на утримання дитини, що включає витрати на харчування, придбання шкільного приладдя, дозвілля, гуртки, сезонний одяг та взуття.

Відповідно до статті 185 ч.1 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Аліменти мають на меті забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, якщо в силу особливих (виключних) обставин є потреба, окрім аліментів, у додаткових витратах, суд може стягнути такі витрати з платника аліментів.

Згідно роз»ясень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.18 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами ( розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачкою вживалися вимоги щодо збільшення розміру аліментів шляхом звернення із відповідним позовом до суду. Однак, розмір аліментів, визначений судовим рішенням від 19.12.2011 року залишено в сумі 500 грн. щомісячно. Незважаючи на те, що такий розмір стягуваних аліментів на сьогоднішній день є незначним і не зовсім достатнім для забезпечення дитини та її повноцінного утримання, позовна вимога про стягнення з відповідача додатково-прогнозованих 700 грн. щомісячно як додаткових витрат на утримання дитини не підлягає до задоволення, оскільки ст.185 СК України передбачає притягнення батьків до участі у додаткових витратах на дитину, а не до додаткового стягнення коштів на її утримання.

Відтак, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення по 700 грн. щомісячно на додатково-прогнозовані витрати та 9 030,50 грн. понесених витрат на протязі трьох років, які складаються не із додаткових витрат, а життєво-необхідних витрат на дитину, суд підставно відмовив у таких про що зазначив у рішенні суду.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду в цій частині, однак вважає, що судом не взято до уваги придбання позивачкою 17 травня 2014 року планшету для дитини вартістю 1634,04 грн., який отриманий згідно експрес-накладної № 4594 ( а.с.14).Згідно довідки середньої ЗОШ 1-111 ступенів №6 у зв»язку із запровадженням нової програми в українських школах і повільним надходженням відповідних підручників для шкіл, дітям доводиться отримувати інформацію з електронної версії за допомогою комп»ютерів, планшетів, смартфонів тощо, тому мати ОСОБА_6-учня 4-Б класу придбала планшет.

Відповідно до статті 309 ч.1 п.3 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи те, що згідно пояснень позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 вартість планшету входить у суму 1634, 04 грн., з відповідача слід стягнути ? його вартості, що становить 817,02 грн.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 08 серпня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 817,02 грн. додаткових витрат, що становить ? вартості планшету.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин