Придніпровський районний суд м.Черкаси

Провадження № 2/711/503/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 березня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Слабко Ю.М
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Вказує, що на даний час відповідач ОСОБА_2 добровільно відшкодувати завдані йому збитки відмовляється, повертати викрадений автомобіль та майно не бажає.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
27.01.2016 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказує, що відповідно до довідки НБУ від 26.01.2016 року на момент заволодіння його майном автомобілем «Фольксваген-транспортер» курс гривні до долара США становив 533 грн. 12 коп. за 100 дол. США, а станом на 25.01.2016 року становить 2479 грн. 22 коп. за 100 дол. США.
Враховуючи знецінення національної гривні у співвідношенні до іноземної валюти долара США, а також враховуючи, що викрадений автомобіль він купив за іноземну валюту в сумі 8856 дол. США, що на сьогодні становить близько 219559 грн. 40 коп., вважає що відповідач повинен відшкодувати йому саме цю суму.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК).
Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 06.12.2011 року вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.11.2010 року відносно засудженого ОСОБА_2 в частині призначеного йому покарання скасовано, в звязку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості, неправильного застосування кримінального закону та призначено ОСОБА_2 покарання ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 357, ст.ст. 70, 71 КК України у вигляді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. В решті вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.11.2010 року залишений без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 03.04.2012 року вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.11.2010 року та вирок Апеляційного суду Черкаської області від 06.12.2011 року щодо ОСОБА_2 залишений без змін.

Таким чином з наведеного вище вбачається, що в кримінальній справі № 1-166/2010р. по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 357 КК України заявлений потерпілим ОСОБА_1 цивільний позов на суму 55000 грн. з урахуванням інфляційних задоволено повністю, стягнуто з із засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 55000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Дослідженням матеріалів кримінальної справи № 1-166/2010р також встановлено, що потерпілим ОСОБА_1 заявлявся цивільний позов на суму 55000 грн., тоді як вартість викраденого автомобіля становила - 45865 грн. 32 коп., а вартість викрадених з нього речей - 1350 грн. Із заяви ОСОБА_1 про визнання його цивільним позивачем на загальну суму 55000 грн. вбачається, що ця сума визначена ним уже із врахування інфляційних.

Оскільки вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.11.2010 року, яким одночасно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1І стягнуто матеріальну шкоду в сумі 55000 грн., вступив в законну силу, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 цієї суми матеріальних збитків, які складаються із вартості викраденого автомобіля «Фольксваген-транспортер» та вартості викраденого з нього майна.

Крім того, суд не вбачає підстав і для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача завданих йому збитків, із врахуванням знецінення національної валюти гривні до долара США, що за розрахунками позивача, становить 219559 грн. 40 коп., оскільки дослідженням матеріалів кримінальної справи № 1-166/2010р. встановлено, що вартість автомобіля на той час складала 45865 грн. 32 коп., а вартість викрадених з нього речей - 1350 грн. і ці ж суми були стягнуті з відповідача. Доказів того, що викрадений в позивача автомобіль «Фольксваген-транспортер» був придбаний ним не за кошти в національній валюті, а в доларах США та саме за суму 8856 дол. США позивачем не надано.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь матеріальних збитків на загальну суму 219559 грн. 40 коп.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 30000 грн. суд приходить до наступного.

Відповідно до 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Як зазначено в п. 5 вищевказаної постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

В судовому засіданні обєктивно встановлено, що в результаті протиправних дій відповідача ОСОБА_2, які полягають у викраденні автомобіля позивача та речей які знаходилися в ньому, позивачу ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, оскільки він був позбавлений свого майна. Через відмову відповідача відшкодувати завдану позивачу шкоду позивач позбавлений можливості придбати інший автомобіль, що спричиняє йому душевні страждання, які він несе від самого факту викрадення його майна та від небажання відповідача відшкодувати шкоду в добровільному порядку. А тому, суд вважає що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок протиправних дій відповідача є обґрунтованими, однак виходячи із принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині частково, стягнувши на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн., оскільки саме ця сума, на думку суду, відповідає рівню душевних страждань позивача та принципам розумності і справедливості.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60,79, 84, 86, 88, 88, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: В.М. Скляренко