АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5029/16 Головуючий 1 інст. - Богдан М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Сементовської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовною заявою у якій просив визнати за ним право власності на 17/200 часток житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_5.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_5, який постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1.

34/100 часток спірного будинку були придбані в період шлюбу померлого батька та відповідачки ОСОБА_3, які зареєстровані за нею в цілому. Спадковою частиною, на яку претендує позивач є 17/200 частки спірного будинку. Однак, враховуючи, що 34/100 частин будинку зареєстровані за відповідачкою, він звернувся до суду із вказаним позовом. При цьому 16.05.2016р. ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у праві спільної сумісної власності померлого ОСОБА_5

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені - визнано за позивачем право власності на 17/200 часток житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення, як незаконне та необґрунтоване, і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, а саме ст. ст. 1270, 1297, 1298 ЦК України, ст. ст. 22, 28, 29 КпШС; неповно з'ясував обставини справи; обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, не доведені.

Так, ОСОБА_3 посилалась на відсутність доказів належності померлому права власності на якесь нерухоме майно, зокрема, на частку у праві власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1. Вважає, що судом не з'ясовано чи є позивач насправді сином померлого ОСОБА_5, та чим порушено його права, адже з позовом він звернувся до закінчення шестимісячного строку на прийняття спадщини.

Позивач подав до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість та безпідставність вимог апеляційної скарги, які повністю спростовуються доказами наявними в матеріалах справи, яким було надано належну оцінку судом першої інстанції.

В суд апеляційної інстанції позивач та відповідач, а також їх представники не з'явились, клопотання про відкладення розгляду справи не надали, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Зважуючи на викладене та враховуючи вимоги ст.ст.303-1, 305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за відсутності сторін та інших осіб, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам та їх представникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5. Цей факт не оспорювався (визнавався) відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції, та підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 7).

Згідно свідоцтва серії НОМЕР_1, виданого відділом запису актів громадянського стану виконкому Червонозаводської районної ради м. Харкова ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 1987 року. (а.с.8). Ця обставина також не оспорювалась відповідачем.

13 жовтня 1988 року Харківським міським бюро технічної інвентаризації було зареєстровано договір купівлі-продажу від 30.09.1988р., згідно з яким ОСОБА_3 придбала 34/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 9-10)

Статтями 60, 61 ЦПК України встановлені правила розподілу обов'язків по доказуванню між сторонами та підстави звільнення від доказування.

За загальним правилом, встановленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перерозподіл обов'язків доказування.

Відповідно до ст. 22 КпШС,який діяв на час придбання спірної частки відповідного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства. Доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ст. 24 КпШС майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Статтею 28 КпШС передбачено, що в разі поділу майна. Яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Системний аналіз зазначених положень КпШС дає підстави дійти висновку, що спільність власності на нерухоме майно, придбане подружжям, та рівність часток подружжя у цьому майні призюмуються.

Отже, оскільки відповідачем не надано належних доказів того, що вказана частина житлового будинку, право власності на яку було зареєстроване за ОСОБА_3 у період її перебування у шлюбі з ОСОБА_5, було придбано за кошти, які належали особисто ОСОБА_3, та не доведено інших обставин, які б свідчили, що вказане нерухоме майно є особистою власністю відповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідна частка житлового будинку є об'єктом права спільного сумісного майна подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер. (а.с. 6)

Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч. 1 ст. 1261 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, належна ОСОБА_5 частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, а саме 17/100 (34/100 : 2 = 17/100 ) входить до складу спадщини після його смерті. При цьому позивач ОСОБА_4 як син померлого ОСОБА_5 є спадкоємцем за законом першої черги.

Згідноч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строку шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Окрім позивача до кола спадкоємців першої черги як дружина померлого входить відповідач ОСОБА_3, що вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.05.2016р. та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №43853588 (а.с. 53, 54)

Зазначеними документами та копією заяви ОСОБА_4 від 17.11.2015р. (а.с. 11) також підтверджується, що позивач та відповідач у строк, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, прийняли спадщину.

Відповідно до вимог ст. 1267 ЦК України частки в спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Водночас, постановою нотаріуса від 16 травня 2016 року позивачу ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у праві спільної сумісної власності померлого ОСОБА_5 (а.с. 52)

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені обставини є підставою для визнання за позивачем права власності на 17/200 (17/100 : 2 = 17/200) частин житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_5

При цьому на правильність вказаних висновків суду не впливає та обставина, що постанову нотаріуса було прийнято після звернення ОСОБА_4 до суду з цим позовом, оскільки на момент постановлення рішення позивач мав труднощі з визнанням за ним відповідного права. Крім того, вказане право оспорюється (не визнається) відповідачем ОСОБА_3, що свідчить про наявність спору між ними. У зв'язку з викладеним, доводи відповідача про передчасність позову колегією суддів не приймаються до уваги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позовуОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

Р.М. Піддубний