Справа № 462/2984/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року Залізничний районний м. Львова в складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений із ОСОБА_1, зареєстрований 17.04.2010 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції та стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, проте з травня 2016 року, після побиття її відповідачем в присутності сина, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин. Зазначила, що син знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає коштів на його утримання, хоча син потребує коштів, а вона не в змозі самостійно його утримувати. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат ОСОБА_4, який діє на підставі договору про надання правової допомоги №02-04/300 від 26.05.2016 року, позовні вимоги підтримали, покликалась на мотиви наведені в ньому, додатково пояснили, що позивач не працює, а перебуває у відпустці по догляду за дитиною, відповідач працює комірником у ПАТ «Галичфарм», дитина проживає разом із позивачем і вона несе витрати на утримання і виховання дитини. Просить позов задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат ОСОБА_5, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 02.07.2016 року, позов визнали частково, не заперечили проти розірвання шлюбу та про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина, проте не в такому розмірі як просить позивач, погодившись сплачувати на утримання сина 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу). Додатково пояснили, що ОСОБА_1 працює комірником у ПАТ «Галичфарм» та отримує в середньому 5300 грн. зарплати, інших заробітків не має, однак на його утриманні перебуває непрацездатний батько, а відповідач хворіє, несе витрати на придбання для себе ліків, препаратів медичного призначення, а також профілактику захворювання. Зазначили, що відповідач оплачує дошкільний навчальний заклад, який відвідує син, несе витрати на придбання продуктів харчування, засобів гігієни.

Заслухавши пояснення осіб, які брали учать у справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 17.04.2010 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №435 /а.с.4/, від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.5/.

Також встановлено, що сторони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства, припинили сімейні стосунки.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сімї неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Щодо стягнення з відповідача аліментів, позов в цій частині підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Як вбачається із копій квитанцій, доданих до матеріалів справи, відповідач купує частково несе витрати на утримання сина, що підтвердила позивач в судовому засіданні.

Між тим, як встановлено, між сторонами існують суперечки з приводу утримання та матеріального забезпечення їхньої дитини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як вбачається із розяснень, даних в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК.

Судом встановлено, що син сторін ОСОБА_6 проживає разом з матірю, хоча зареєстрований за адресою реєстрації відповідача на вул. Виговського, 72/48 у м. Львові, що стверджується довідкою ЛКП «Нове» від 30.06.2016 року.

Також встановлено, що відповідач працює комірником в ПАТ «Галичфарм» та його дохід за грудень 2015 - травень 2016 року становить 40099,59 грн., що стверджується довідкою про доходи №292 від 30.06.2016 року.

Як вбачається з довідки №131 від 30.06.2016 року та виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 хворіє та потребує довготривалого лікування.

При цьому судом встановлено, що у відповідача інших утриманців не перебуває.

Виходячи з наведеного та враховуючи обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 СК України і розяснення дані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати, а також з врахуванням встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати 1450 грн. та прожитковий розмір для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, що є наближеним до мінімальної заробітної плати, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом 27.05.2016 року.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 551,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем за подання позову про розірвання шлюбу /а.с.1/.

При цьому, згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому із ОСОБА_1 слід стягнути 551,20 грн. судового збору в дохід держави, від сплати якого при подачі позовної заяви позивач була звільнена.

Керуючись ст.10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 104, 105, 110-112, 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 /дошлюбне прізвище Борова/ ОСОБА_7 та ОСОБА_2, який зареєстрований 17 квітня 2010 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №435.

Стягувати аліменти із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, /ІН / на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 /ІН /, на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 551 /пятсот пятдесят одну/ гривню 20 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 /пятсот пятдесят одну/ гривню 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський