Кодимський районний суду Одеської
________________________________________________________________________
Справа № 503/46/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2016 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Сопільняка О.М.

при секретарі
Вдовиченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кодимі,
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Петрівської
сільської ради Кодимського району
Одеської області про визнання права
власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 11 січня 2014 року
звернувся до Кодимського районного
суду з позовом до Петрівської
сільської ради Кодимського району
Одеської області, за участі третьої
особи, яка не заявляє самостійних
вимог, - відділу Держземагенства в
Кодимському районі Одеської області,
про визнання в порядку спадкування за
заповітом права приватної власності на
спадкове майно у вигляді земельної
ділянки, яка залишилась після смерті
матері - ОСОБА_2.

В своєму позові позивач вказав, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати -
ОСОБА_2, після смерті якої залишилось
спадкове майно у вигляді земельної
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 4.17 га., яка розташована на
території Петрівської сільської ради
Кодимського району. Своїм заповітом
мати вказану земельну ділянку заповіла
йому (позивачеві). У встановлений
законом шестимісячний строк позивач
звернувся до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини померлої, однак
нотаріус відмовила у видачі свідоцтва
про право на спадщину через
відсутність оригіналу державного акту
на землю, який втрачений, тому просив
позов задовольнити, розглянувши справу
без нього (заява позивача від 10 січня 2014
року).

Представник відповідача - Петрівської
сільської ради Кодимського району
Одеської області в судове засідання не
з'явився, попередньо надавши до суду
письмове клопотання за №121 від 21 лютого
2014 року про розгляд справи без нього.

Дослідивши позовну заяву позивача та
надані сторонами письмові докази, суд
вважає необхідним відмовити у його
задоволенні з таких підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК
України судовому захисту підлягають
лише порушені, невизнані або
оспорювані права, свободи чи інтереси
осіб, які виникають із цивільних,
житлових, земельних, сімейних, трудових
відносин.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла мати позивача - ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданим 27 квітня
2011 року відділом ДРАЦС Кодимського
району Одеської області, актовий запис
про смерть №64.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Часом відкриття спадщини є день смерті
спадкодавця, а місцем її відкриття -
останнє місце проживання спадкодавця
(ч.2 ст.1220, ч.1 ст.1221 ЦК України).

До складу спадкового майна померлої
ОСОБА_2 ввійшла земельна ділянка для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 4.17 га., яка розташована на
території Петрівської сільської ради
Кодимського району і належала їй на
підставі державного акту на землю
серії ІІІ-ОД №019091, виданого 16 лютого 2004
року Кодимською районною державною
адміністрацією Одеської області.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Судом встановлено, що 10 березня 2006 року
ОСОБА_2 склала заповіт, яким належну їй
земельну ділянку заповіла позивачеві
ОСОБА_1

У зв'язку з цим на момент відкриття
спадщини ОСОБА_2 відповідно до ст.1223 ЦК
України спадкоємцем її спадкового
майна за заповітом став позивач ОСОБА_1

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом має право
прийняти спадщину.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив
про відмову від неї. Спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно разом із спадкодавцем, має
подати до нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини (ст.1269 ЦК). Така
заява має бути подана протягом
шестимісячного строку, встановленого
ст.1270 ЦК України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на
момент смерті матері разом з нею в
одному помешканні не проживав (мати
проживала в с.Петрівка Кодимського
району, а позивач - в м.Одеса), тому
відповідно до ст.1270 ЦК України 15
вересня 2011 року звернувся до нотаріуса
з заявою про прийняття спадщини
померлої матері, за наслідком чого
нотаріусом була заведена спадкова
справа №447/2011 р.

Отже, позивач у встановленому законом
порядку прийняв спадщину померлої
матері ОСОБА_2

Відповідно до ст.1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутись до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на це нерухоме майно.

Пленум Верховного Суду України в абз.3
п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» зазначив, що особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження лише у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину. При цьому, захист
порушеного права спадкоємця на
спадщину в судовому порядку можливий
лише за умови відсутності такої
можливості в позасудовому порядку.

Відповідно до Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року,
ненадання спадкоємцем нотаріусу
оригіналів правовстановлюючих
документів на спадщину є підставою для
відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п.3.5 Узагальненні про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування (№24-753/0/4-13 від 16 травня 2013
року), вказав, що відповідно до п.4.11
Інструкції про заповнення бланків
державних актів на право власності на
земельну ділянку і на право постійного
користування земельною ділянкою,
затвердженої наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 22 червня 2009 року № 325,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 6 серпня 2009 року за № 735/16751, зі
змінами згідно з наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 30 серпня 2010 року № 631, новий
державний акт (на ім'я спадкодавця)
взамін зіпсованого чи втраченого
видається також спадкоємцю на запит
нотаріуса щодо витребовування
документів, необхідних для вчинення
нотаріальних дій, відповідно до ст.4
Закону України "Про нотаріат". Видача
акта здійснюється протягом 15 робочих
днів з дня отримання відповідних
матеріалів, зазначених в п. 4.8 цієї
Інструкції (у разі втрати державного
акта), та запиту нотаріуса. Новий
державний акт взамін зіпсованого,
втраченого (пошкодженого) видається за
наявності в територіальному органі
Держкомзему другого примірника
відповідного державного акта та/або
документації Державного фонду
документації із землеустрою,
відомостей щодо земельної ділянки та
її власника (користувача) в державному
реєстрі земель та за умови дотримання
вимог абз. 3 п. 4.8 цієї Інструкції (у разі
втрати державного акта). Наведене
свідчить, що з 30 серпня 2010 року
спадкоємці повинні звертатися до
нотаріуса з вимогою зробити
відповідний запит до органів
державного земельного кадастру щодо
видачі державного акта замість
втраченого.

Відмова територіальних органів
Дерземагенства у видачі дублікату
державного акта про право власності на
земельну ділянку підлягає оскарженню в
порядку адміністративного
судочинства.

Отже, лише неможливість отримання
спадкоємцем дублікату державного акту
на землю є свідченням неможливості
захисту його порушеного права у
позасудовому порядку.

Проте, будь-яких відомостей про відмову
органів Держземагенства у видачі
дубліката державного акту позивач до
суду не надав.

У зв'язку з цим, звернення позивача до
суду з позовом про визнання права
власності на спірну земельну ділянку з
підстав відсутності оригіналу
державного акту та його ненамагання у
встановленому законом порядку
отримати його дублікат, наразі є
передчасним, адже відсутність
оригіналу цього правовстановлюючого
документу є підставою для зупинення
відповідних нотаріальних дій з метою
отримання у передбаченому законом
порядку дублікату цього документу, за
наявності якого нотаріус зобов'язана
продовжити нотаріальні дії та видати
спадкоємцеві свідоцтво про право на
спадщину. І лише неможливість
отримання спадкоємцем дублікату
правовстановлюючого документу та
прийнята у зв'язку з цим нотаріусом
відмова у вчиненні нотаріальної дії, є
підставою для судового захисту прав
такого спадкоємця.

Пленум Верховного Суду України в абз.2
п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування», вказав, що за наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розглядові не
підлягають.

Отже, відсутність умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину не підтверджена
належними доказами, є підставою для
відмови у задоволенні позову ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Петрівської сільської ради
Кодимського району Одеської області
про визнання права власності на
спадкове майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Сопільняк О.М.