У х в а л а

іменем україни

11 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Демяносова М.В.Ситнік О.М.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_5 в якому просив вселити його в квартиру АДРЕСА_1; встановити порядок користування житловими приміщеннями в квартирі, виділити йому в користування житлову кімнату площею 21,6 кв.м, виділити ОСОБА_5 в користування інші дві житлові кімнати площею 16,2 кв.м та 12,6 кв.м, а допоміжні приміщення залишити у спільному користуванні; зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні квартирою.

Позовні вимоги мотивував тим, що на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2013 року по справі № 1519/2-25/11, зміненого рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2013 року, він набув право приватної власності на 1/2 ідеальну частку спірної квартири, а відповідач набула право власності на іншу 1/2 частину квартири, проте проживаючи в ній відмовляється впустити його до цього житлового приміщення, у зв'язку з чим він не має можливості користуватися своєю власністю. Вирішити питання щодо вселення і встановлення порядку користування квартирою в добровільному порядку відповідач відмовляється.

Зазначав, що спірна квартира складається з трьох кімнат, загальною площею 89,7 кв.м: з них 50,4 кв.м житлова площа і 39,3 кв.м загальна площа.

Оскільки йому належить 1/2 частка квартири, вважає, що йому може бути виділено у користування кімната площею 25,2 кв.м., а відповідачу 25,2 кв.м відповідно.

В зв'язку з чим просив суд вселити його у квартиру, зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні власністю, визначити порядок користування квартирою, виділивши йому в користування житлову кімнату площею 21,6 кв.м, а ОСОБА_5 виділити інші дві житлові кімнати площею 16,2 кв.м та 12,6 кв.м, допоміжні приміщення квартири залишити у спільному користуванні.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено.

Вселено ОСОБА_4в квартиру АДРЕСА_1; визначено порядок користування квартирою між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наступним чином:

-виділено ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1, в користування житлову кімнату № 3 площею 21,6 кв.м.,

-виділено ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1, в користування житлові кімнати № 2 площею 16,2 кв.м та № 6 площею 12,6 кв.м.

-залишено в загальному користуванні сторін кухню № 5, площею 16,7 кв.м; санвузол № 4, площею 6,7 кв.м; коридор № 1, площею 11,4 кв.м.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні житловою кімнатою № 3 площею 21,6 кв.м та підсобними приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2016 року, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що доводи позовної заяви щодо вчинення перешкод в користуванні квартирою позивачем не підтверджено. Не надано належних та допустимих доказів тому, що відповідач перешкоджає йому в користуванні власністю. До того ж сам позивач не заперечував, що не з'являвся в квартирі з серпня 2009 року навіть для побачень із дітьми, витрат по її утриманню не ніс, вказуючи на те, що не мешкає в квартирі.

Крім того не врегульоване питання щодо встановлення порядку користування квартирою, не з'ясовано, чому позивач вважає, що слід встановити саме такий порядок користування квартирою.

Таким чином апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Демяносов

О.М.Ситнік