УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання матері, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 20 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_5 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісяця, починаючи з серпня 2015 року довічно, або до зміни матеріального становища чи сімейного стану сторін.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 79 років, проживає сама оскільки чоловік помер, не працює, отримує пенсію за віком близько 1400 грн, інших джерел доходів не має, тому матеріальне становище позивача вкрай важке. Позивач має двох доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 є інвалідом другої групи та все одно по мірі можливості допомагає матері, а ОСОБА_5 матеріальну допомогу позивачу взагалі не надає. Позивач зазначила, що відповідач працює завідуючою фельдшерським пунктом в с. Красногорівка Машівського району Полтавської області та не має нікого на утриманні і має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, але добровільно цього не робить, у зв'язку із чим ОСОБА_4 звернулася з вищевказаним позовом до суду.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2015 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5, працюючою завідуючою фельдшерським пунктом в с. Красногорівка, Машівського району, Полтавської області, на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісяця, починаючи з 28 серпня 2015 року довічно, або до зміни матеріального становища чи сімейного стану сторін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 20 квітня 2016 року заочне рішення районного суду змінено, зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів з 1/4 частини до 1/10 частини всіх доходів щомісячно. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та залишити в силі заочне рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення частини позовних вимог, у зв'язку із чим, обґрунтовано змінив рішення місцевого суду, зменшивши розмір стягнутих аліментів.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є матір'ю відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як пенсіонер ОСОБА_4 отримує пенсію, розмір якої на час подання позову до суду складав 1458 грн.

Позивач вказувала, що має скрутне матеріальне становище та потребує матеріальної допомоги. Донька ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи, але по мірі можливості надає матері посильну матеріальну допомогу, інша донька ОСОБА_5 ухиляється від надання останньої.

Станом на день звернення до судуОСОБА_4 як непрацездатна особа отримувала пенсію в розмірі 1458 грн, що перевищує мінімальний прожитковий мінімум на той період.

При цьому, позивач отримує від іншої доньки, яка проживає за межами України, матеріальну допомогу у вигляді речей та грошових коштів, на які вона придбає для себе необхідні ліки.

ОСОБА_5 працює фельдшером на фельшерсько-акушерського пункті с. Красногорівка, Машівського району, отримує заробітну плату близько 2500 грн. Разом з цим, останньою надано довідку про встановлення їй з 25 січня 2016 року другої групи інвалідності у зв'язку з загальним захворюванням.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у відповідача можливості сплачувати на утримання непрацездатної матері аліменти.

Змінюючи рішення місцевого суду в частині розміру стягнутих аліментів, апеляційний суд виходив з того, що співставляючи доходи відповідача та позивача, а саме те, що остання отримує пенсію в розмірі, який перевищує мінімальний прожитковий мінімум, також отримує матеріальну допомогу від іншої доньки, в той час, як єдиним джерелом існування відповідача є її заробітна плата та те, що ОСОБА_5 є інвалідом другої групи, тому дійшов вірного висновку щодо необхідності зменшити розмір аліментів, визначивши його у розмірі 1/10 частини від заробітку (доходу) відповідача.

При вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
М.К. Гримич
І.М. Фаловська