Справа № 569/6378/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.

при секретарі: Григорчук В.М.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказує, щопрацювала з 27 квітня 2015 року економістом ДП «Рівненський автомобільний ремонтний завод». 10 червня 2015 року була переведена на посаду заступника головного бухгалтера. Згідно наказу № 21-к від 11 квітня 2016 року ОСОБА_1 була переведена на посаду головного бухгалтера ДП «Рівненський автомобільний ремонтний завод» з оплатою праці згідно з штатним розписом, про що зроблено повідний запис за № 12 в трудовій книжці. Згідно наказу № 28-к від 04 травня 2016 року, виданим виконуючим обов'язки директора ДП «Рівненський автомобільний ремонтний завод» ОСОБА_1 була протиправно звільнена з посади головного бухгалтера з 04 травня 2016 року в зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників. На момент звільнення позивач вже була вагітною, про що повідомляла керівника підприємства в присутності свідків. Вказані вище обставини доводяться також довідкою №44 від 10 травня 2016 року із Жіночої консультації №1 та записами в обмінній карті №219. Також 04 травня 2016 р. на адресу ДП «РАРЗ» був надісланий цінний лист 2 з описом, в якому була вкладена заява-повідомлення про вагітність та копія Пренатальної діагностики розвитку плоду. Вказує, що наказ про звільнення № 28-к від 04 травня 2016 року є незаконним та підлягає скасуванню. На момент звільнення заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку відповідач не сплатив. З метою отримання вказаних вище розрахункових коштів позивач подала відповідну заяву і зазначенням її банківських реквізитів для здійснення остаточного розрахунку. Однак розрахунок не було здійснено відповідачем на користь позивача по даний час, в зв'язку із чим у відповідача виникло зобов'язання компенсувати середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивачу завдано моральну шкоду, яка пов'язана із переживаннями з приводу розуміння цілковитої незаконності дій та тверджень відповідача, що передували невиконанням ним своїх договірних зобов'язань. Відповідачем було використано домінуюче положення, що призвело до вчинення протиправних дій, які керівник дозволив собі здійснювати, з метою використання своїх можливостей. Відповідач фактично позбавив права отримання матеріальної допомоги в зв'язку із вагітністю та пологами позивача, як працюючої жінки. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить визнати незаконним та скасувати наказ № 28-к від 04 травня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера з 04 травня 2016 року у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників. Поновити на посаді головного бухгалтера ДП «Рівненський автомобільний ремонтний завод». Стягнути з ДП «Рівненський автомобільний ремонтний завод» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату та компенсацію за невикористану відпусту у розмірі 6556 грн. 59 коп. з проведенням відповідних відрахувань до державних цільових фондів. Стягнути з ДП «Рівненський автомобільний ремонтний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 травня 2016 по 19 серпня 2016 року у розмірі 8872 грн.36 коп. з проведенням відповідних відрахувань до державних цільових фондів, моральну шкоду в розмірі 2500 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3300 грн. та судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила їх задовольнити. Суду пояснила, що працювала економістом, потім заступником головного бухгалтера, головним бухгалтером. 04 травня 2016 року була звільнена, довідку про вагітність надавала начальнику відділу кадрів, яку не прийняли, тому відправила її поштою. Заробітна плата за квітень-травень 2016 року та розрахункові при звільненні не виплачені. Перебуваючи в жіночій консультації переживала, тому просить стягнути моральну шкоду. З 22 серпня 2018 року перебуває в декреті.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив їх задовольнити. Суду пояснив, що звільнення вагітної жінки не допускається. Процедура повідомлення керівника про вагітність законом не передбачено. Відповідач не приймав довідку про вагітність, тому позивач відправила її цінним листом.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог визнала частково в частині стягнення заробітної плати за квітень-травень 2016 року у розмірі 6556 грн. 59 коп., решту позовних вимог не визнала, з підстав викладених в запереченнях просила відмовити в їх задоволенні . Про вагітність ОСОБА_1 відповідачу не було відомо. 06 травня 2016 року по телефону позивача просили прийти забрати розрахункові кошти. Позивач не зявилась і не забрала розрахункові кошти. Вагітність повинна підтверджуватись медичним висновком. Моральна шкода не обґрунтована. Наказ про скорочення є законним. Позивач не є членом профспілки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що працює на ДП «РАРЗ» заступником директора з фінансів та економіки заводу. ОСОБА_5 повідомляла його в усній формі про вагітність. Зі слів позивача йому відомо, що вона повідомляла керівника підприємства про свою вагітність до 04 травня 2016 року.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, свідка ОСОБА_4, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, заперечення відповідача, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Судом встановлено, що 27 квітня 2015 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду економіста з фінансових питань обліково-фінансового відділу ДП «Рівненський автомобільний ремонтний завод». 10 червня 2015 року переведена на посаду заступника головного бухгалтера. Згідно наказу № 21-к від 11 квітня 2016 року ОСОБА_1 призначена на посаду головного бухгалтера ДП «Рівненський автомобільний ремонтний завод», вказане підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.4).

Наказом № 28-к від 04 травня 2016 року, виданим виконуючим обов'язки директора ДП «Рівненський автомобільний ремонтний завод», ОСОБА_1, головного бухгалтера, звільнено з роботи 04 травня 2016 року в зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП (а.с.3).

Відповідно до довідки № 44 від 10 травня 2016 року виданої жіночою консультацією № 1 пологового будинку Рівненської міської ради позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку по вагітності і строк вагітності складає 16 тижнів (а.с.5). Вказане підтверджується і обмінною картою ОСОБА_1 № 219.

Згідно ст.184 КЗпП України звільнення вагітних жінок з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Оскільки позивач була звільнена з роботи з ініціативи власника в особі виконуючого обовязків директора ДП «РАРЗ», на момент звільнення перебувала у стані вагітності, зазначене свідчить про порушення відповідачем передбачених законом гарантій для зазначеної категорії жінок. Отже, позивач була звільнена з роботи з порушенням вимог закону, що є підставою визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення і підставою для поновлення на роботі. Посилання представника відповідача на те, що позивач не повідомила адміністрацію про вагітність і на момент звільнення ця обставина відома не була спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_4 та заявою повідомленням про вагітність ОСОБА_1 направлену на адресу ДП «РАРЗ» цінним листом (а.с.7-8) і не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки визначені законом гарантії для вагітних жінок поширюються на всі випадки звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу незалежно від обізнаності власника або уповноваженого ним органу про зазначену обставину.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Декретна відпустка позивача ОСОБА_1 розпочалася 22 серпня 2016 року, що підтверджується довідкою № 173 від 22 серпня 2016 року виданою Жіночою консультацією № 1 Пологового будинку Рівненської міської ради.

З розрахунку від 01 листопада 2016 року наданого позивачем (а.с.125) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 травня 2016 по 19 серпня 2016 року становить 8872,36 грн. Оскільки цей розрахунок проведений у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 та відповідає встановленим по справі фактичним обставинам, він приймається судом до уваги та враховується при ухваленні рішення.

Крім того, відповідачем не було виплачено позивачу заробітну плату за квітень травень 2016 року в розмірі 6556,59, що визнано представником відповідача і в силу ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Зазначена вимога також підлягає задоволенню, відповідно до положень ст.ст. 94,115,116 КЗпП України.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від установи, провадиться в день звільнення, що передбачено ст.116 КЗпП України.

Що стосується вимоги позивача про відшкодування відповідачем спричиненої їй моральної шкоди, то вона підлягає частковому задоволенню. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обґрунтовуючи вимоги по відшкодуванню моральної шкоди, позивач посилається на те, що відповідачем були порушені її трудові права, відповідач фактично позбавив ОСОБА_1 права отримання матеріальної допомоги в звязку із вагітністю та пологами, як працюючої жінки. Втрата роботи та заробітку вимагала від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки звільнення позивача було здійснено з порушенням вимог закону, вимога про відшкодування моральної шкоди є законною та обґрунтованою.

Враховуючи вимоги розумності і справедливості передбачені ст. 23 ЦК України, зважаючи на ступінь понесених позивачем моральних страждань та втрати нею нормальних життєвих звязків, суд вважає за можливе задовільнити моральну шкоду в розмірі 1500 гривень.

Законом України від 20 грудня 2012 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ.

В ст.1 цього Закону, зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

При цьому необхідно враховувати, що правова допомога надається не тільки в судовому засіданні, а й пов'язана зі складанням позовної заяви, наданням усних консультацій, ознайомленням з матеріалами справи, проведенням необхідних розрахунків тощо. При обчисленні розміру компенсації необхідно врахувати всі витрати, які перебувають у причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі. Ці дії повинні бути необхідними для надання правової допомоги, а розрахована сума має бути справедливою.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера б/н від 11 жовтня 2016 року ОСОБА_1 сплачено за правову допомогу 3300 грн.

Таким чином, відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 3300 грн.,551 грн. 20 коп. судового збору та судовий збір в дохід держави в розмірі 1102 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.79, 88, 213, 215, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 28-к від 04 травня 2016 року, виданий виконуючим обов'язки директора Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» про звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера з 04 травня 2016 року у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод».

Рішення в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

Стягнути з Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату та компенсацію за невикористану відпусту у розмірі 6556 ( шість тисяч пятсот пятдесят шість ) грн. 59 коп з проведенням відповідних відрахувань до державних цільових фондів.

Рішення в частині стягнення заробітної плати в межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 травня 2016 по 19 серпня 2016 року у розмірі 8872 (вісім тисяч вісімсот сімдесят дві ) грн.36 коп. з проведенням відповідних відрахувань до державних цільових фондів.

Стягнути з Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн.

Стягнути з Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3300 (три тисячі триста) грн. та 551 грн.20 коп. судового збору.

Стягнути з Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» в дохід держави судовий збір в розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя -