АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5739/15-ц Номер провадження 22-ц/786/181/16Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Одринської Т.В., Карпушина Г.Л.

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Виконавчого комітету Полтавської міської ради, з участю третьої особи: Четверта Полтавська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування у звязку з наявністю фактичних шлюбних відносин,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 жовтня 2015 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Виконавчого комітету Полтавської міської ради, з участю третьої особи: Четверта Полтавська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування у звязку з наявністю фактичних шлюбних відносин відмовлено.

З рішенням суду не погодився позивач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, та таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує підставами позову. Також вказує на те, що суд мав залишити позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи встановлено, що 22 травня 2013 року померла ОСОБА_4, якій на праві власності належала квартира АДРЕСА_1.

Звернувшись з цим позовом, позивач вказував на те, що оскільки спадкоємців першої, другої та третьої черги за законом у ОСОБА_4 немає, внаслідок чого відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України він відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом, тобто до осіб, які проживали із спадкоємцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такими, що фактично прийняли спадщину.

Вирішуючи спірні правовідносини, місцевий суд правомірно виходив з наступного.

За змістом п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

У пункті 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати наступне.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також відображення у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7).

Окрім того, з системного аналізу правових позицій, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що спори про визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду судами у разі відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Сам факт відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину має бути підтверджений належними доказами, а саме обґрунтованою постановою про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. А відсутність такої постанови є підставою для відмови у задоволенні позову про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

При цьому, в матеріалах справи мається лист Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори № 221/01-16 від 01 лютого 2014 року, зі змісту якого вбачається, що неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину обумовлена пропуском шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та відсутністю доказів наявності факту проживання зі спадкоємцем однією сімєю без шлюбу.

Рішення суду не може підміняти встановлений законом нотаріальний порядок отримання свідоцтва про право на спадщину.

З матеріалів справи встановлено, що позивач вмотивовуючи підстави встановлення факту проживання однією сімєю та визнання за ним права власності в порядку спадкування, посилався на доведеність факту спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4

Згідно з п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при встановленні судами факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати положення ст. 3 СК, відповідно до якої сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а також те, що сім'я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У відповідності до правових позицій, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Ним не надано переконливих доказів у підтвердження того, що він постійно, будучи повязаний спільним побутом, проживав на момент смерті зі спадкодавцем у квартирі. Відсутні докази, які б підтверджували і той факт, що позивач продовжував проживати у спірній квартирі після смерті ОСОБА_4, користуватися нею, утримувати її.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду та не підтверджують їх неправомірність належними доказами, оскільки надана позивачем копія медичної документації не є належним доказом спільного проживання однією сім?єю,

Окрім того, суд бере до уваги той факт, що у строк, встановлений для прийняття спадщини, ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини не звертався.

Також, скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2015 року, яким визнано відумерлою спадщину, яка залишилася після померлої 20 травня 2013 року ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_2, не спростовують висновків суду та факту пропуску ОСОБА_2 строку для прийняття спадщини. Питання щодо визначення додаткового позивачем не порушувалося.

Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_2 щодо необхідності залишення судом даного позову без розгляду з підстав неналежності відповідача у справі, оскільки висвітлюють його невірне трактування висновків місцевого суду та підстав відхилення його позовних вимог.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 жовтня 2015 року не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_5 /підпис/ ОСОБА_6

КОПІЯ ВІРНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області _________ ОСОБА_1