Справа № 751/7719/16-ц Провадження № 22-ц/795/1718/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Філатова Л. Б. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіГубар В.С.,
суддів:Висоцької Н.В., Позігуна М.І.
при секретарі:Халимон Т.Ю.
за участю:позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 серпня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Чернігівській області про зобов'язання перемістити товар, повернути вилучені транспортні засоби,

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 серпня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Чернігівській області, у якому вона просила суд зобов»язати відповідача перемістити вилучений товар на відповідальне зберігання у складське приміщення та повернути вилучені транспортні засоби - напівпричіп марки «FRUEHAUF», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_3 власникові - ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та виключити майно - напівпричіп марки «FRUEHAUF», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_3 з опису та зобов'язати Головне управління державної фіскальної служби у Чернігівській області повернути ці вилучені транспортні засоби їй як власникові.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що 18 квітня 2016 року в ході проведення обшуку старшим слідчим з ОВС ВКР слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Чернігівській області вилучені належні позивачеві транспортні засоби - напівпричіп марки «FRUEHAUF», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_3. Упродовж двох місяців після обшуку та вилучення транспортних засобів, повідомлення про арешт майна від Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівської області не надходили, тому 17 червня 2016 року від імені ОСОБА_5 на підставі доручення її довірена особа ОСОБА_6 звернувся до слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДВС у Чернігівській області із клопотанням про повернення вилучених в ході обшуку транспортних засобів власнику - ОСОБА_5

Проте, усупереч Закону України «Про звернення громадян», відповідь, роз'яснення чи будь-яке письмове повідомлення на вказане звернення позивач або її представник не отримали, що апелянт вважає порушенням чинного законодавства України зі сторони Головного управління державної фіскальної служби у Чернігівській області.

У зв'язку з вищевикладеним, ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Головного управління державної фіскальної служби у Чернігівській області з приводу захисту власних інтересів та повернення вилучених в ході обшуку транспортних засобів, посилаючись на те, що зазначені транспортні засоби не мають ніякого відношення до вантажу і за їх допомогою здійснюються послуги щодо перевезення на договірних засадах згідно конкретного замовлення.

ОСОБА_5 не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки її вимоги, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту, а відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України в порядку кримінального судочинства розглядаються справи за заявами боржників на правильність арешту майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги апеляційним судом встановлено наступне.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 квітня 2016 року надано дозвіл старшому слідчому з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Чернігівській області на проведення обшуку транспортних засобів - автомобіля «RENAULT, magnu 440», д.н.з. НОМЕР_3 та напівпричіпа марки «FRUEHAUF», д.н.з. НОМЕР_1, якими користується ОСОБА_7, та які зареєстровані на громадянку ОСОБА_5, з метою відшукання та вилучення товарів, які зазначені у митній декларації ЕК 10 АА № 102110001/2016/100119, - шипшини сушеної, сухофруктів, інших товарів які можуть перебувати у вищевказаних транспортних засобах з метою приховування від митного контролю, документів, що являються підставою для митного оформлення вантажу, засобів мобільного зв»язку, якими користуються особи, що перевозять та супроводжують товар, чорнових записів, інших речей, предметів, цінностей, що мають значення для досудового розслідування в ході кримінального провадження за ознаками ч. 1 ст. 205 КК України та можуть бути доказами під час судового розгляду (а.с.20-21, 22-23).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 фактично оскаржує дії посадових осіб ГУ ДФС у Чернігівській області щодо неповернення вилучених в процесі обшуку транспортних засобів - напівпричіпа марки «FRUEHAUF», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_3 а також висуває вимоги щодо повернення цього майна, що може бути розглянуто в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки дії по вилученню проведені в порядку кримінального провадження.

З таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.15 та ст.16 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Порядок та правила застосування вказаних норм роз'яснено в п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», згідно якого критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по друге, суб'єктний склад такого спору (однією із сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Звертаючись до суду з позовом до Головного управління державної фіскальної служби у Чернігівській області, ОСОБА_5 просила зобов'язати Головне управління державної фіскальної служби у Чернігівській області перемістити вилучений в ході обшуку товар на відповідальне зберігання в складське приміщення та зобов'язати Головне управління державної фіскальної служби у Чернігівській області повернути вилучені в ході обшуку транспортні засоби - напівпричіп марки «FRUEHAUF», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_3, власнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови № 6 від 27.08.1976 р. «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» з наступними змінами та доповненнями.

Як встановлено апеляційним судом, на підставі відкритого кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, 18 квітня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова проведений обшук та вилучені транспортні засоби - напівпричіп марки «FRUEHAUF», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_3,, які на праві власності належать ОСОБА_5

Відповідно до положень ст. 234 КПК України дії слідчого оскаржуються у порядку, передбаченому цим Кодексом.

За наведених обставин позовна заява ОСОБА_5 не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано відмовив у відкритті провадження по цій цивільній справі, оскільки питання щодо повернення майна, вилученого в ході кримінального провадження, повинно вирішуватися у порядку, визначеному КПК України.

Посилання апелянта на порушення Закону України «Про звернення громадян» апеляційний суд відхиляє як юридично неспроможні, оскільки за приписами статті 12 дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Твердження апелянта про безпідставність застосування при вирішенні справи правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15 березня 2015 року у справі № 6-26цс13, не можуть бути підставою для скасування ухвали судді першої інстанції, оскільки відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України правові позиції Верховного Суду України є обов'язковими для усіх судів України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не містять передбачених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду. Відтак, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу судді Новозаводського районного суду м. Чернігова про відмову у відкритті провадження у цій справі від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: