Номер провадження: 22-ц/785/835/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Процик М.В.., суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «СК «ГУТА-Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія «Південні авіалінії» про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГУТА-Україна» (далі ПрАТ «СК «ГУТА- Україна») страхову виплату за випадкову шкоду, завдану життю та здоровю пасажира повітряного судна, відповідно до договору № 11-107-04-01/13 від 19 грудня 2012 року, у сумі 2463183,30 гривень, та стягнути з авіакомпанії «Південні авіалінії» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ «Південні авіалінії») відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн. (т.1, а.с. 1-4).

Позивач та його представник посилались на те, що позивач придбав авіаквиток у ТОВ «Південні авіалінії» на 13 лютого 2013 року за маршрутом «Одеса-Донецьк». 13 лютого 2013 року під час здійснення посадки в аеропорту м. Донецька о 16 год. 09 хв. літак АН-24РВ, реєстраційний номер UR-WRA, який виконував зазначений рейс, втратив швидкість та керованість, внаслідок чого лівим напівкрилом зіткнувся із землею та впав на поверхню аеродрому з повним зруйнуванням середньої частини літака. Катастрофа літака сталась через втрату швидкості під час заходу на посадку при метеорологічних умовах, до яких командир цього повітряного судна не був підготовлений та допущений. Згідно авіаквитка і посадочного талону він знаходився у кріслі № 8b, розташованому у середній частині зазначеного літака. Позивач внаслідок авіакатастрофи зазнав тілесних ушкоджень, які підтверджуються проведеною у справі судово-медичною експертизою. Відповідальність Перевізника перед пасажирами було застраховано ПрАТ «СК «ГУТА-Україна», відповідно до договору № 11-107-04-01/13 від 19 грудня 2012 року. Після катастрофи перевізник визнав факт завдання шкоди пасажирам літака та виплатив передплату завданої шкоди у розмірі 15000 грн.

З огляду на виключність та неординарність зазначеного страхового випадку, на реальну загрозу його життю під час авіакатастрофи, на відмову ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» у добровільній виплаті страхового відшкодування, відповідно до Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735, а також умов укладеного між Перевізником та страховою компанією договору, на його користь підлягає стягненню з ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» страхова виплата у розмірі 2463183,30 гривень. Моральну шкоду завдану внаслідок зазначеної авіаційної події обґрунтовано ненаданням авіакомпанією своєчасної допомоги після авіакатастрофи та байдужим відношенням до події, що сталася. Позивач оцінює її сумою в 10000 грн. та просить стягнути з ТОВ «Південні авіалінії».

Представник ПрАТ «СК «Гута-Україна» позов не визнала, посилаючись на те, що договір страхування з перевізником не є договором на користь третьої особи, що відповідач не зазнав збитків в межах суми про стягнення якої просить. Представник водночас пояснила, що договірні зобовязання із відповідачем щодо відповідальності експлуатанта за шкоду, заподіяну третім особам, пасажирам і багажу були обмежені лімітом в межах суми 20000 доларів США перед одним пасажиром, на підтвердження чого надала оригінал договору страхування, копію страхового сертифікату, а також документи щодо стану взаємних розрахунків з відповідачем та копію договору перестрахування. Представник ПрАТ «Страхова компанія «ГУТА-Україна» також вказувала, що відповідно до Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури № 735 від 30.11.2012 (розділ XXVII глава 1) за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира відповідає перевізник і сума спеціальних прав запозичень не є тотожною ліміту страхового відшкодування, питання кваліфікації авіаційної події як страхового випадку має вирішуватись за умов дотримання перевізником договірних зобовязань, які відповідачем належним чином досі не виконані, що обумовило відмову у виплаті страхового відшкодування.

Представник ТОВ «Південні авіалінії» позов не визнав, просив про розгляд справи за відсутності представника, посилався на необґрунтованість вимог до авіакомпанії, на сплату авіакомпанією авансового платежу у сумі 15 тис. грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 до ПрАТ «СК «ГУТА-Україна», ТОВ «Авіакомпанія» Південні авіалінії» про стягнення страхового відшкодування задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Авіакомпанія» Південні авіалінії» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Авіакомпанія» Південні авіалінії» на користь держави судовий збір у розмірі 243,6 гривень. (т.1, а.с. 180-185).

З рішенням суду не погодився тільки позивач ОСОБА_3 в частині вирішення позову до ПрАТ «СК «ГУТА-Україна».

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду від 30 листопада 2015 року змінити, задовольнивши його позов до ПрАТ «СК»ГУТА-Україна» у повному обсязі, посилаючись на те, що суд невірно застосував норми матеріального права, і надав невірну оцінку доказам, наявним у справі.

Проти апеляційної скарги заперечує представник страхової компанії «ГУТА - УКРАЇНА» і просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін. (т.1, а.с.201-204).

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав. Представник страхової компанії «ГУТА - УКРАЇНА» заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

ТОВ «Південні авіалінії» рішення суду першої інстанції не оскаржило і представник ТОВ «Південні авіалінії» у судові засідання не зявлявся, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення приєднані до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення учасників провадження, які зявились, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 в частині позову до ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» підлягає частковому задоволенню, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.15 року - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову до ПрАТ «СК «ГУТА-Україна», виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи рішення в частині позову до ПрАТ «СК»ГУТА-Україна», суд першої інстанції виходив з того, що Перевізник несе відповідальність перед позивачем відповідно до Договору страхування від 19 грудня 2012 року, а у страховика виникає обов'язок виплатити страхове відшкодування лише на умовах і способом, що передбачені цим договором; що пунктом 3.12. статті 3 Договору страхування передбачено, що застрахованими особами є страхувальник - ТОВ АК «Південні Авіалінії» та інші особи, якщо вони вказані як інші застраховані особи; в пункті 3.13. статті 3 Договору страхування зазначено, що інших застрахованих осіб за договором страхування немає; специфікації щодо визначення інших застрахованих осіб, окрім страхувальника, не підписувалися; Окрім того, в абзаці 1 секції II (Цивільна відповідальність повітряного перевізника перед пасажирами) Договору страхування вживаються окремо такі терміни як «пасажир» та «застрахована особа», що призводить до висновку про їх не тотожність. (т. 1, а.с. 9-16).

Крім того, відмовляючи в задоволені позову до страховика, суд першої інстанції виходив з того, що у правовідносинах страхування, згідно умов договору страхування, в частині отримання страхового відшкодування, за наявності для цього правових підстав, кредитором є ТОВ «Південні Авіалінії», що ґрунтується на вищевказаних умовах договору страхування. Враховуючи викладене, зазначив, що у ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» обов'язку щодо сплати сум на користь позивача у справі немає, рівно як у позивача не має правових підстав вимагати такої сплати, а тому суд вважав, що в частині заявлених позовних вимог до ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» слід відмовити.

Між тим, з такою оцінкою встановлених обставин справи та із застосуванням норм матеріального права не може погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2012 року між Перевізником ТОВ «Південні авіалінії» та ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» було укладено договір № 11-107-04-01/13 обов'язкового страхування відповідальності експлуатанта повітряного судна/повітряного перевізника за шкоду перед третіми особами, пасажирами, за багаж та ручну поклажу на строк: з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року (далі - Договір страхування).

13 лютого 2013 року під час заходження на посадку в міжнародному аеропорту м. Донецьк о 16 год. 09 хв. належний Перевізнику літак АН-24 РВ, реєстраційний № UR-WRA, який здійснював чартерний рейс ОТL 8971 маршрутом «Одеса-Донецьк-Одеса», втратив швидкість та керованість, внаслідок чого лівим напівкрилом зіткнувся із землею та впав на поверхню аеродрому.

Відповідно до придбаного квитка та посадочного талону позивач 13 лютого 2013 року був пасажиром літака АН-24 РВ, реєстраційний № UR-WRA, та під час авіакатастрофи перебував у кріслі 8b.

Внаслідок авіакатастрофи позивач зазнав тілесних ушкоджень ( закрита черепно-мозкова травма у формі струсу мозку, забиття, гематоми правого стегна, плеча, забиття хребта), які за висновком експерта № 417 від 27.03.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. (т.1 а.с.45-54).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» авіаційне страхування цивільної авіації є одним із видів обов'язкового страхування в Україні.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 100 Повітряного кодексу України авіаперевізник несе відповідальність за втрату або шкоду, заподіяну під час перевезення пасажирів, багажу, вантажу та пошти відповідно до вимог і правил, передбачених міжнародними договорами України, законодавством України, в тому числі авіаційними правилами України, розмір якої має бути однаковим для внутрішніх і для міжнародних рейсів.

Пунктом 1 глави 1 розділу XXVII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30 листопада 2012 (чинних на час авіакатастрофи, далі - Правила), передбачено, що перевізник відповідає за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира, тільки за умови, що подія, яка стала причиною загибелі або ушкодження, відбулася на борту повітряного судна або під час посадки чи висадки пасажира.

Згідно із пунктом 1 глави 4 розділу XXVII Правил перевізник не може виключити чи обмежити свою відповідальність за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира, за умов, зазначених у главі 1 цього розділу, сумою у розмірі 113100 СПЗ ( спеціальні права запозичення) для кожного пасажира.

Крім того, статтею 50 Монреальської конвенції (Україна прийняла Закон «Про приєднання України до Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень» від 17.12.2008 №685-VI, датою набрання чинності Конвенції для України визначене 06.05.2009 згідно ноти ІКАО від 10.03.09 та статті 53 параграфу 7 Конвенції) встановлену вимогу про обов`язкове страхування, відповідно до якої авіаперевізники повинні представляти докази наявності договорів страхування, що гарантують отримання компенсації, без необхідності тривалого судового процесу. Тобто, основною метою даного виду обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності авіаперевізника є забезпечення відшкодування пасажиру або його спадкоємцю, передбачену законодавством компенсацію за загибель або тілесне ушкодження пасажира згідно договору страхування. При цьому виходячи з пріоритету інтересів саме пасажира, а також інтересів його спадкоємців, у разі загибелі під час авіакатастрофи останнього, на наднаціональному рівні країнами, учасниками конвенції, було вставлено граничний розмір компенсації, а також участь в подібного роду правовідносинах страхової компанії, яка зобовязана забезпечити виплату компенсації потерпілим. Так само спори, що існують між страхувальником та страховиком не можуть вплинути на обсяг прав пасажира (право на компенсацію шкоди, завданої здоровю), його спадкоємцям (право на компенсацію шкоди завданої загибеллю), оскільки в іншому випадку втрачається сенс гарантованого права пасажиру на компенсацію, яке в свою чергу забезпечується страхуванням, вартість якого включена до вартості квитка.

Згідно із пунктом 3 глави 2 розділу XXVIII Правил позов про відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті загибелі або тілесного ушкодження пасажира, може бути подано до відповідного суду на території держави-сторони, що приєдналася до Монреальської конвенції, в якій пасажир на момент події має основне й постійне місце проживання й до/із якої перевізник надає послуги, пов'язані з повітряним перевезенням пасажирів на власних повітряних суднах чи на повітряних суднах іншого перевізника на підставі комерційної угоди, і в якій цей перевізник здійснює діяльність.

Укладений між перевізником ТОВ авіакомпанії «Південні авіалінії» та ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» договір № 11-107-04-01/13 обов'язкового страхування відповідальності на момент укладення відповідав вимогам Монреальської конвенції.

Отже, встановлено, що відповідальність ТОВ авіакомпанії «Південні авіалінії», як експлуатанта повітряного судна АН-24РВ UR-WRA, була застрахована відповідачем - ПрАТ «Страхова компанія «ГУТА-Україна», відповідно до умов договору обов`язкового страхування відповідальності експлуатанта ПС/повітряного перевізника перед третіми особами, пасажирами за № 11-107-04-01/13 від 19.12.2012, який був чинним на момент авіакатастрофи.

Пунктом 3.1 Договору страхування № 11-107-04-01/13 від 19 грудня 2012 року встановлено, що предметом страхування визначені майнові інтереси застрахованих осіб, які виникають внаслідок зобов'язань відшкодувати шкоду в порядку, встановленому законодавством, третім особам та пасажирам (їх спадкоємцям), пов'язану з експлуатацією повітряного судна.

Згідно п. І Секції ІІ Договору страхування № 11 -107-04-01 /13 від 19 грудня 2012 року при настанні страхових випадків, саме страховик відшкодовує за застраховану особу (страхувальника) усі суми, які є компенсацією за випадкову шкоду життю та здоров'ю пасажирів застрахованого повітряного судна. Протилежні висновки суду з цього приводу колегія суддів визнає неспроможними.

За змістом страхового сертифікату № 11-107-04-01/13 від 19 грудня 2012 року, виданого ПрАТ «СК «ГУТА-Україна», застрахованою була відповідальність ТОВ авіакомпанії «Південні авіалінії» перед третіми особами, в т.ч. перед 48 пасажирами, включаючи поклажу та багаж в межах суми 190280 дол. США.(а.с.17)

Відповідно до Додатку №1 до договору від 19.12.2012 року, страховиком було запропоновано зменшити страхову суму юридичної відповідальності повітряного перевізника перед пасажирами за шкоду життю і здоровю, втрату чи пошкодження багажу пасажира «перед одним пасажиром зі 190280,00 доларів США до 20000,00 доларів США», що не відповідало міжнародним стандартам визначеним Монреальскою конвенцією. Зазначене доповнення не було підписано авіакомпанією «Південні авіалінії». А тому при оформлені в Державіаслужбі «Експлуатаційної Специфікації 14» від 29.12.2012 на повітряне судно АН-24РВ UR-WRA авіакомпанією був наданий страховий сертифікат, виданий ПрАТ «Страхова компанія «ГУТА- Україна», про відповідальність експлуатанта за шкоду заподіяну третім особам, пасажирам, багажу з лімітом відповідальності перед одним пасажиром у розмірі 190280,00 доларів США, тобто з сумою, яка відповідала мінімальному страховому ліміту визначеному законодавством. В протилежному випадку Державна авіаційна служба України не надала б авіакомпанії дозволу на експлуатацію повітряного судна, а тому доводи страховика в цій частині ( щодо відповідальності страховика в межах суми в 20 тис. дол.. США) до уваги не беруться.

У відповідності до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно частини 1 статті 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Одним із основних принципів належного виконання зобов'язання є виконання зобов'язання належними сторонами (стаття 527 ЦК України).

Договором №11-107-04-01/13 страхова юридична відповідальність повітряного перевізника перед пасажирами за шкоду життю, здоров'ю, втрату чи пошкодження багажу пасажира, визначена в межах 190280,00 доларів США перед одним пасажиром.

Пунктом 3.3 статті 3 вищезазначеного договору страхування, передбачено що страхова сума юридичної відповідальності повітряного перевізника за випадкову шкоду життю і здоров`ю (включаючи смерть) пасажира не перевищує 190280,00 доларів США, за винятком безумовної франшизи 1250 доларів США, тобто становить 189030,00 доларів США.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести страхову виплату при настанні страхового випадку.

З копії листа ТОВ авіакомпанії «Південні авіалінії»№ 01/448 від 01.11.2013р., вбачається, що 29 травня 2013 року страховику було подано заяву з вимогою здійснити виплату страхового відшкодування і надано увесь перелік документів для страхового розслідування.(а.с.29) Згідно із п. 6 «Порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1535 від 12.10.2012р., термін розслідування страховиком страхового випадку не повинен перевищувати 30 діб після отримання заяви страхувальника про страхове відшкодування (страхову виплату). Якщо обставини розслідування потребують надання додаткової інформації державними органами та іншими підприємствами, установами, організаціями, страховик може продовжити термін розслідування ще на 60 діб. Термін обґрунтованого письмового повідомлення про відмову в страховому відшкодуванні (страховій виплаті) - 15 діб після закінчення розслідування страхового випадку.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про страхування», страхова виплата здійснюється тією валютою, яка передбачена договором страхування, якщо інше не передбачено законодавством України.

За приписом ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

З огляду на зазначене, відповідач повинен сплатити позивачеві страхове відшкодування в сумі ? від 189030,00 доларів США = 47257,50 доларів США, що згідно курсу НБУ (на день подачі позову 1 долар США = 13,09 грн.) складає 618600, 67 грн.. А за вирахуванням передплати, що була надана перевізником ( як страхувальником) в розмірі 15000 грн., ця сума становить 617100,67 грн. (шістсот сімнадцять тисяч сто) грн. 67 коп.

В обґрунтування свого висновку суд, зазначає, що відповідно до п.ІІ.3 Договору № 11-107-04-01/13 між Перевізником ТОВ «Південні авіалінії» та ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» сума - 189030, 00 доларів США визначена, як сума максимальної відповідальності стосовно кожного пасажира. Визначаючи розмір компенсації за шкоду, завдану здоровю потерпілому позивачу по справі, колегія суддів виходить з того, що відповідно до висновку експерта № 417 від 27.03.2015 року, тілесні ушкодження ОСОБА_3 визнані такими, що є легкого ступеня тяжкості. Наказом Міністерства охорони здоровя №6 від 17.01.95 року «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» класифікуються на чотири групи ушкоджень: легкі, середні, тяжкі тілесні ушкодження та смерть. Виходячи з висловленої позиції, що Монреальська конвенція гарантує виплату потерпілому пасажиру або його правонаступнику та встановлює максимальний розмір такої компенсації, колегія суддів вважає справедливим визнати чотири граничних розміру компенсації шкоди в межах максимально встановленої суми, оскільки розмір компенсації не може бути однаковим для всіх вищевказаних чотирьох випадків легких тілесних ушкоджень, ушкоджень середньої важкості, тяжких тілесних ушкодженнях та смерті пасажиру. На думку колегії суддів, виходячи з загальних засад цивільного законодавства, щодо справедливості, добросовісності та розумності, визначених в ст.3 ЦК України, та зі ступеню тяжкості тілесного ушкодження позивача, шкода завдана його здоровю підлягає відшкодуванню в обсязі ? частини від максимальної суми відшкодування. При цьому сам факт завдання шкоди здоровю позивача та умови його завдання підлягають компенсації за рахунок гарантованих конвенцією страхових відшкодувань. Інші критерії законодавством не визначались.

Доводи представника страхової компанії про те, що Договір страхування не є договором на користь третьої особи, спростовуються вищенаведеними нормами чинного законодавства та встановленими обставинами справи, за якими 19.12.2012 року між відповідачем та третьою особою був укладений Договір №11-107-04-01/13 обов'язкового страхування відповідальності експлуатанта FIC7 повітряного перевізника перед третіми особами, пасажирами, за багаж та ручну поклажу.

Оскільки доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, колегія суддів на підставі п.3,4 ст. 309 ЦПК України в межах оскарження частково скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 до ПрАТ «СК «ГУТА-Україна».

У решті рішення суду не оскаржено, у звязку з чим його правильність перевірці не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року в частині відмови ОСОБА_4 у позові до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГУТА-Україна» скасувати, а позов в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГУТА-Україна» ( ) на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 617100 грн. 67 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. ОСОБА_5 Сєвєрова