Справа № 234/2445/15-ц
Провадження № 2/234/13/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Скляров В.В., за участі секретаря Скоробогатовій М.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заяви про відмову від позову недійсною,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача про накладення арешту на житловий будинок, заборону виїзду за межі України, визнання заяви про відмову від позову недійсною.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник підтримали позов та суду пояснили, що 20.06.2012 року ухвалою Краматорського міського суду закрито провадження по справі про розподіл майна подружжя на підставі її заяви про закриття провадження у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог зі сторони колишнього чоловіка. Зробити це їй запропонував відповідач, і вона написала цю заяву за його проханням. Також ОСОБА_3 пообіцяв їй за цю заяву сплатити кошти та переоформити будинок по АДРЕСА_1 на доньку. Тому що вона в той час була в безпорадному стані, в зв'язку з лікуванням у психіатра, та ще й є інвалідом 2 групи, вона не розуміла, що цією заявою відмовляється від розподілу майна. В 2014р. відповідач частково виконав свої обіцянки, сплативши їй гроші, а в переоформлені будинку в 2014р. відмовив їй. Підписуючи в суді заяву про відмову від позову вона не казала про свій незадовільний психічний стан, тому що їй було стидно про це комусь казати. Вважають, що позивачка в час написання заяви про відмову від позову по справі №2/0528/2428/2012, була в безпорадному стані і не віддавала звіт своїм діям. Просять позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та пояснили, 01.06.2012 року позивачка зверталася до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про поділ майна подружжя, потім відмовилася від позовних вимог написавши заву. Однак суд викликав позивачку в судове засідання і там ще раз упевнився, що вона написала заяву добровільно і розуміє її наслідки. Таким чином судом була винесена ухвала про закриття провадження по справі №2/0528/2428/2012 та прийняття відмови від позову від 20.06.2012 року, бо сама позивачка 15.06.2012 року відмовилася від позову у зв'язку з добровільним вирішенням спору. Крім того позивачка ніколи не лікувалась в Дніпропетровську або іншому місці у психіатра. Вона на всіх судових засіданнях вела себе як адекватна людина, розуміюча, що відбувається. Призначена судом психолого-психіатрична експертиза, була проведена 10.11.2015р. експертною комісією КЛПУ «Обласної психіатричної лікарні м. Слов'янська», яка надала висновок з помилками, неповний, без дослідження звукозапису зі справ про розподіл майна та розлучення. Вважають цю експертизу не об'єктивною, тому заявляли клопотання про призначення повторної експертизи в іншому місті. В задоволенні позову просять відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_1 від 15.06.2012р. по справі №2/0528/2428/2012, вона у зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог просить прийняти відмову від позову. Ця заява була спрямована в канцелярію суду, а не надана в судовому засіданні. Крім того в ній зазначено, що позовні вимоги позивачки задоволенні частково, на чому й наполягає ОСОБА_1 в цьому позові.

Згідно ухвали суду від 20.06.2012р. провадження по справі №2/0528/2428/2012 про розподіл майна подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було закрито, в зв'язку відмови ОСОБА_1 від позовних вимог.

Суд вважає, що ця ухвала суду, спростовує доводи відповідача, що позивачка була присутня в судовому засіданні 20.06.12р. і ще раз суду підтвердила свої наміри закрити провадження по справі, тому що суд, згідно тексту ухвали, її думку в цьому судовому засіданні не вислухував.

Як вбачається з акту комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №100 від 10.11.2015 року проведеної експертною комісією КЛПУ «Обласної психіатричної лікарні м. Слов'янська», по ухвалі суду відносно ОСОБА_1: - «В мае 2012 года ОСОБА_5, 1958г.р., страдала рекуррентным депрессивным расстройством, тяжелый депрессивный эпизод, с психотическими симптомами, на резидуально-органическом фоне вследствие гипертонической болезни второй стадии, ДЭП второй степени. В период с 01.06.2012г. по 21.06.2012г. страдала рекуррентным депрессивным расстройством, тяжелый депрессивный эпизод, с психотическими симптомами, на резидуально-органическом фоне вследствие гипертонической болезни второй стадии, ДЭП второй степени. Данное заболевание носит волнообразное течение, удерживается от нескольких месяцев, сопровождается тяжелыми аффективными расстройствами, со снижением самооценки, с идеями собственной ничтожности, а также виновности, выраженными соматическими расстройствами, отмечаются суицидальные мысли, сопровождаются стойкой социальной дезадаптацией. На фоне интенсивного лечения отмечается некоторое улучшение состояния, исчезают психотические расстройства. В период с 01.06.2012г. по 21.06.2012г. ОСОБА_5, 1958г.р., по психическому состоянию не могла понимать значение своих действий и руководить ими. В этот период по своему психическому состоянию она не могла понимать характер и значение гражданского производства о разводе и разделе имущества. До настоящего времени ОСОБА_5 обнаруживает рекуррентное депрессивное расстройство, умеренный депрессивный эпизод, без психотических симптомов. Нуждается в динамическом наблюдении у психиатра по месту проживания.».

Враховуючи те, що з 4 експертів надавши цей висновок, троє мають стаж роботі більш як 20 років, судом, за клопотанням відповідача, на експертизу були спрямовані дві цивільні справи за 2012р. для дослідження, медичні картки позивачки, експерти попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, у суду немає підстав ставити під сумнів компетентність експертів і не довіряти висновкам експертизи.

Тому суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, в частині визнання недійсною її заяви від 15.06.2012 року по справі №2/0528/2428/2012 про відмову від позову, тому що, по своєму психічному стану вона в цей час не мала змоги розуміти значення свої дій та керувати ними, не могла розуміти характер і значення цивільної справи.

В задоволенні позовних вимог позивачки про накладення арешту на житловий будинок та заборону виїзду за межі України відповідача, суд вважає за необхідне відмовити, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону.

У відповідності зі ст.88 ЦПК України, треба стягнути судові витрати з відповідача в дохід держави в сумі 275,60грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 213 -215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про накладення арешту на житловий будинок, заборону виїзду за межі України, визнання заяви про відмову від позову недійсною, задовольнити частково.

Визнати недійсною заяву ОСОБА_1 від 15.06.2012 року по справі №2/0528/2428/2012.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в сумі 275,60грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через суд м. Краматорська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Рішення ухвалене і видрукуване в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя: