Провадження № 2/761/4914/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу № 761/13756/16-Ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Позивач зазначив, що він 18 жовтня 2013 року уклав письмовий договір з адвокатом ОСОБА_2 про надання юридичної допомоги щодо подачі документів в управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва для призначення пенсії по втраті годувальника як інваліду 3 групи з дитинства, сплативши у той же день суму гонорару, яка вказана у договорі, у розмірі 2.500 гривень, після чого відповідач, підписав договір про надання юридичної допомоги та скріпив його своєю особистою печаткою.

Договором було обумовлено, що відповідач надасть позивачу юридично-консультативні послуги щодо подання документів для призначення пенсії по втраті годувальника, як інваліду з дитинства до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва, шляхом представництва інтересів позивача в управлінні ПФУ в Солом'янському районі міста Києва.

Як зазначив позивач, на момент звернення за юридичною допомогою до адвоката, ОСОБА_2, йому вже була призначена пенсія.

Однак адвокатом ОСОБА_2, не було подано документів для перерахунку пенсії по втраті годувальника до управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі міста Києва.

Посилаючись на те, що діями відповідача йому було спричинено матеріальну шкоду шляхом неналежного виконання своїх зобов'язань у розмірі 2.500.00 грн., суму, сплаченої ним за послуги адвоката, які відповідачем не були надані, позивач, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь, завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 2.500.00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 551,21 грн.

У запереченнях на позовну заяву представник ОСОБА_2, пояснив, що між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, (далі ФОП ОСОБА_2) та ОСОБА_1 було укладено угоду 18 жовтня 2013 року про надання юридично-консультативних послуг щодо подання документів для призначення пенсії до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва.

Для виконання зобов'язань позивачем надано документи: свідоцтво про смерть матері, свідоцтво про смерть батька, посвідчення батька НОМЕР_1 від 11.03.1996 року, пенсійна книжка батька НОМЕР_2, свідоцтво про шлюб НОМЕР_3, про отримання вказаних документів 06.02.2015 року ОСОБА_1 було надано розписку про те, що ним отримано вище та зазначено, що претензій з його боку не має, тим самим фактично підтверджено виконання взятих зобов'язань згідно укладеного договору від 18 жовтня 2013 року, тобто подання документів з призначення пенсії по втраті годувальника, як інваліду з дитинства до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва.

У судовому засіданні представник позивача підтримала його позовні вимоги в повному обсязі та доповнила з приводу наданих представником відповідача 04.07.2016 року заперечень з посиланням на фактичне виконання договору поданням документів, що ОСОБА_1 звернувся до Відповідача ОСОБА_2, як до фахівця у галузі права за кваліфікованою допомогою з приводу подачі документів для перерахунку пенсії по втраті годувальника, як інваліду з дитинства.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав письмове заперечення та усно доповнив, що ОСОБА_2, після підписання укладеного договору від 18.10.2013 року з ОСОБА_1, звертався з документами до УПФ України в Солом'янському районі міста Києва які необхідні для призначення пенсії ОСОБА_1 для призначення пенсії по втраті годувальника як інваліду з дитинства.

В своїх поясненнях представник відповідача просив суд врахувати ту обставину, що ОСОБА_2, подав документи не порушуючи умови договору, в якому зазначено, що послуги здійснюються шляхом представництва інтересів в управлінні ПФУ в Солом'янському районі м. Києва. Йому не було відомо, що на той час позивач вже отримував пенсію по втраті годувальника, таких даних позивачем не було надано і про це не вказано у договорі, де йшлося про призначення пенсії, а не перерахунок вже призначеної пенсії позивачу.

Зазначена обставина йому не була відома, а договір укладався саме щодо надання послуг щодо подання документів.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи та не оспорюється сторонами 18 жовтня 2013 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання юридично-консультативних послуг щодо подання документів для призначення пенсії по втраті годувальника як інваліду з дитинства до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва.

Для виконання зобов'язань покладених згідно даного договору у Позивача було взято наступні документи - свідоцтво про смерть матері, свідоцтво про смерть батька, посвідчення батька НОМЕР_1 від 11.03.1996 року, пенсійна книжка батька НОМЕР_2, свідоцтво про шлюб НОМЕР_3.

06.02.2015 року гр. ОСОБА_1 було надано розписку про те, що ним отримано вище вказані документи та зазначено, що претензій з його боку не має.

Положеннями ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. (ч.1) Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, зокрема договори та інші правочини. (ч.2)

За змістом договору про надання юридичних послуг від 18 жовтня 2013 року йдеться про надання юридично-консультативної послуги щодо «подання документів для призначення пенсії по втраті годувальника як інваліду з дитинства до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва.» (п.1 договору)

Суд, досліджуючи зібрані у справі докази, яки оцінені у їх сукупності, встановив, що звертаючись із позовною заявою, поданій у квітні 2016 року позивач, позивач зокрема, посилався на те, що на момент звернення до відповідача щодо подання документів для призначення пенсії по втраті годувальника як інваліду з дитинства йому вже була призначена така пенсія, яку він отримував у сумі 856.00 грн. Тому йому потрібна кваліфікована допомога фахівця в галузі права для подальшого вирішення питання щодо перерахунку пенсії, оскільки він не погоджувався з розміром нарахованої йому пенсії по втраті годувальника в управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва.

Як вбачається із відповіді управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва від 30.11.2015 року на запит Адвокатського об'єднання «Пасльон і Юрченко» (а.с. 8.) ОСОБА_1 на даний час перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, одержує пенсію по втраті годувальника згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». За матеріалами пенсійної справи Петренкові було переведено за його особистою заявою від 11.07.2012 року з перерахунком попередньої пенсії як інваліда дитинства від 01.03.2004 рок на пенсію по втраті годувальника. Так, за змістом Розпорядження від 20.11.2012 року за № 813276 ОСОБА_1, 1948 року народження є інвалідом дитинства 3-ьої групи, інвалідність встановлена з 01.03.2004 року а з 01.03.2005 року довічно. У зв'язку із переведенням на пенсію по втраті годувальника на 07.11.2012 року розмір пенсії становив 856 грн. (а.с. 9, 9 зв.)

Водночас за умовами договору про надання юридичних послуг від 18 жовтня 2013 року у п.1 визначено зміст послуги: подання заяви про призначення пенсії по втраті годувальника як інваліду дитинства.

Як повідомив представник відповідача ОСОБА_2 була підготовлана така заява, з якою він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва, яким йому було відмовлено у прийнятті, оскільки за заявою пенсіонера ОСОБА_1 у листопаді 2012 року йому призначена пенсія за цією категорією.

Згідно із розпискою ОСОБА_1 він 06.02.2015 року «забрав документи», які надавались відповідачу із зазначенням у розписці, що «претензій не имею».

Таким чином, суд дійшов висновку, що п.1 за письмового договору від 18 жовтня 2013 року укладеного ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про надання останньому юридичної допомоги щодо подачі документів в управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва для призначення пенсії по втраті годувальника, у якому зазначено, що Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується надати юридично-консультативних послуг щодо подання документів для призначення пенсії по втраті годувальника як інваліду з дитинства до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва. Тому відповідач послався на розписку про отримання документів без претензій з боку позивача, як виконання тих послуг, які були вказані у договорі.

Як вбачається із матеріалів справи для виконання зобов'язань покладених згідно даного договору на відповідача позивач надав відповідні документи стосовно первісного призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника а саме, свідоцтво про смерть матері, свідоцтво про смерть батька, посвідчення батька НОМЕР_1 від 11.03.1996 року, пенсійна книжка батька НОМЕР_2, свідоцтво про шлюб НОМЕР_3, про що свідчить розписка від 06.02.2015 року гр. ОСОБА_1, (а.с. 23) що ним отримано вище вказані документи.

При цьому позивачем не були надані дані стосовно питання перерахунок вже призначеної пенсії, яку він отримує. Тобто, про те, що він вже подав таку заяву про призначення пенсії по втраті годувальника, як була задоволена у листопаді 2012 року призначенням йому такої пенсії, не було надано посвідчення пенсіонера, яким він перебував з 2004 року як інвалід дитинства, дані про перепризначення позивачу пенсії у зв'язку із втратою годувальника або ж інші документи щодо статусу позивача як пенсіонера.

Представник відповідача пояснив, що відповідач дізнався про вже призначену позивачу пенсію 01.05.2013 році по втраті годувальника в день подання ним документів до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, має бути прийнята судом до уваги так, як відповідач виконував умови укладеного договору від 18 жовтня 2013 року про зобов'язання надати гр. ОСОБА_1, юридично-консультативні послуги щодо подання документів для призначення пенсії по втраті годувальника, де не йшла мова щодо її перерахунку. Як встановлено судом та вбачається з п. 2 укладеного договору від 18 жовтня 2013 року, відповідачу ОСОБА_2 не було відомо про призначену позивачу пенсію 01.05.2013 році так як, позивач ОСОБА_1, підписуючи договір про зобов'язання надати йому юридично-консультативні послуги щодо подання документів для призначення йому пенсії по втраті годувальника не зазначав про її перерахування.

До того ж посилання представника відповідача на те, що відповідач не надав копію підготовленої ним заяви, яка була не прийнята з тих підстав, що така пенсія вже призначена не спростовує пояснень позивача враховуючи суть розписки позивача при отриманні документів.

Крім того ж, як зазначив представник відповідача в своїх поясненнях, що у п.8 укладеного договору від 18 жовтня 2013 року вказано, що підписуючи цей договір Замовник підтверджує, що йому була надана повна інформація щодо суті надання юридичних послуг згідно цього договору.

Приймаючи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінюючи надані докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, укладений між сторонами договір від 18 жовтня 2013 року в якому відповідно до п. 1. замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати юридично-консультативні послуги щодо подання документів для призначення пенсії по втраті годувальника як інваліду з дитинства до управління Пенсійного фонду України в Солом'янського районі м. Києва та п. 2 договору послуги, згідно п. 1 цього Договору, здійснюються шляхом представництва інтересів в управлінні ПФУ в Солом'янському районі м. Києва, які стороною відповідача не були порушені, суд вважає, що позивачем не доведено порушення умов договору з боку відповідача, тому підстав для повернення сплаченої у 203 році суми за договором не вбачається. Отже, суд дійшов висновку про відмову позивачеві у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Виходячи із вищенаведеного та на підставі: ст.ст. 16, 22, 509, 526 ЦК України керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 50, 57, 58, 60, 63, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційному суду м. Києва через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: О.Ф. Малинников.