Справа № 310/4295/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.,

за участі заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Бердянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини. В обґрунтування заяви зазначила, що 27 серпня 2015 року у м. Макіївка Донецької області у неї народилася донька, якій дала імя ОСОБА_3. На підтвердження факту народження міська лікарня №6 м. Макіївка Донецької області, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, видала медичне свідоцтво про народження. Оскільки медичне свідоцтво про народження дитини видано установою, розташованою на тимчасово неконтрольованій Україною території, то у Бердянському міському відділі ДРАЦС відмовили їй у реєстрації народження дитини. Встановлення факту народження дитини необхідно їй для реєстрації народження дитини, отримання свідоцтва про народження, а також отримання медичної допомоги у разі її необхідності. Просить встановити факт народження нею 27 серпня 2015 року в м. Макіївка Донецької області Україна дитини ОСОБА_3, вказати данні про батьків: мати - ОСОБА_1, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1, дані про батька записати зі слів матері, оскільки у зареєстрованому шлюбі вона не перебуває.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала, посилаючись на обставини викладені в ній. Просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень щодо заяви не подав. Про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення телефонограми (а.с.19).

Вислухавши пояснення заявника, показання свідка, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Згідно зі ст.ст. 234, 256 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Згідно ст.144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження дитини.

Постановою Верховної ради України №254-УІІІ від 17.03.2015р. « Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і сіла Донецької та Луганської областей.

Судом встановлено, що 27 серпня 2015 року о 14 год. 55 хв. ОСОБА_1 в міській лікарні №6 м. Макіївка Донецької області, яка знаходиться на тимчасово окупованій території, народила дівчинку. На підтвердження чого заявниця надала дублікат медичного свідоцтва про народження №375 від 27.08.2015 року.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, суду показала, що її донька ОСОБА_1 зустрічалася з ОСОБА_2, завагітніла від нього. Напередодні пологів вона виїхала до цивільного чоловіка в м. Макіївку, де 27 серпня 2015 року народила дівчинку. Відносини з ОСОБА_2 не слалися і донька з дитиною повернулася додому.

З наданого суду оригіналу паспорта ОСОБА_1 видно, що місце її проживання зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_2.

При розгляді цієї справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Разом з тим суд не може прийняти в якості належного та допустимого доказу копію свідоцтва про реєстрацію народження дитини ОСОБА_5, яке видане заявнику на непідконтрольній території України, у так званій Донецькій народній республіки, оскільки вона не є допустимим доказом в розумінні ст. 59 ЦПК України.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації особистих немайнових прав заявника та дитини, суд оцінюючи докази у їх сукупності, в тому числі з урахуванням дублікату медичного свідоцтва про народження №375 від 27.08.2015 року, який виданий міською лікарнею №6 м. Макіївки, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Також суд зауважує на тому, що у разі встановлення цього факту, заінтересована особа ОСОБА_2 не позбавлений права подати спільно з матірю дитини заяву до відділу РАЦС про визнання свого батьківства, або звернутися до суду з відповідною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,59,60,208-209,213-215,256-259, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Встановити факт народження 27 серпня 2015 року в м. Макіївка Донецької області Україна громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилася в м. Макіївка Донецької області, Україна, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_4, дитини жіночої статі.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з дня його отримання.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

СуддяОСОБА_6