Справа № 703/5364/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Манька М.В.

при секретарі Пшенишній А.І.

з участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 і просить розірвати договір підряду на виконання робіт по ремонту автомобіля ВАЗ-2102, державний реєстраційний номер М9505ЧК, належного йому на праві власності, та витребувати автомобіль із незаконного володіння відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в червні 2013 року він звернувся до відповідача з проханням відремонтувати даний автомобіль, на що відповідач, оглянувши автомобіль, погодився. Проведення ремонтних робіт повинен був здійснювати за допомогою майстрів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Вважає, що фактично між сторонами відбувся договір підряду на виконання робіт по ремонту автомобіля, укладений в усній формі. Сторони обумовили всі необхідні види ремонтних робіт, яких потребував автомобіль, а саме: зварювальні та малярні роботи. Відповідач повідомив позивача, що вартість даних робіт разом з матеріалами становить 6 000,00 грн. Позивач погодився з вказаною сумою, і в червні 2013 року передав автомобіль відповідачу для ремонту та цього ж дня передав ОСОБА_4 кошти в сумі 5 200,00 грн., а щодо решти коштів - 800,00 грн. сторони домовилися, що позивач передасть відповідачу після виконання ремонтних робіт. Після того, як відповідач повідомив позивача про готовність автомобіля, позивач прийшов його забрати, але відповідач повідомив, що він повинен сплатити йому, крім обумовленої суми - 800,00 грн., ще додаткові витрати в розмірі 2 500,00 грн. Позивач відмовився проводити розрахунок з відповідачем в частині сплати йому додаткових 2 500,00 грн., оскільки про потребу у виконанні додаткових ремонтних робіт його відповідач не попереджав і не повідомляв за весь час проведення ремонту. До цього часу відповідач не повернув позивачу автомобіль, оскільки вимагає, щоб позивач повністю розрахувався за ремонт.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги.

Відповідач проти позову категорично заперечив, посилаючись на те, що дійсно домовленість про ремонт вказаного автомобіля була, але не з позивачем, а з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - синами відповідача. Згоден, що була обумовлена вартість виконаних робіт в розмірі 6 000,00 грн. та окремо - вартість матеріалів (на яку суму - не вказав). Автомобіль позивач дійсно йому передав в червні 2013 року. Після того, як ремонт автомобіля був виконаний, від сімї ОСОБА_8 відповідач отримав за ремонт автомобіля лише 2 500,00 грн. В звязку з неповною оплатою ремонту автомобіля відповідач даний автомобіль позивачу не повертав, і до березня 2014 року автомобіль позивача знаходився у нього вдома. З березня по червень 2014 року автомобіль знаходився в гаражі автокооператива «Луч». В червні, не отримавши від відповідача решту коштів за ремонт автомобіля, він передав автомобіль ОСОБА_7. Передача автомобіля відбулася на території автокооператива «Луч» в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що автомобіль ВАЗ 2102, державний реєстраційний номер М9505ЧК, належить на праві власності ОСОБА_3 позивачу у справі відповідно до технічного паспорту ГИ 607581.

В червні 2013 року між сторонами відбулася усна домовленість про ремонт відповідачем автомобіля, належного позивачу. В червні 2013 року даний автомобіль позивачем був переданий відповідачу для виконання ремонтних робіт (для зварювальних робіт та фарбування).

Ці обставини сторонами визнані і доказуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.ст. 58, 59 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими.

Відповідно до п.п.23, 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст. 58, 59 ЦПК про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України).

В судовому засіданні відповідач стверджував, що він після виконання ремонтних робіт передав автомобіль ОСОБА_7 сину позивача.

Як вбачається з довідки від 17 березня 2016 року, наданої автокооперативом № 3 «Луч», на території даного автокооперативу дійсно знаходився безхозний кузов автомобіля ВАЗ 2002 синього кольору без державних номерних знаків, орієнтовно з липня 2014 року по квітень 2015 року, кузов знаходився на площадці перед гаражем № 69 і охорона цього кузова не здійснювалася.

Дана довідка не підтверджує факт передачі автомобіля після ремонту відповідачем позивачу.

Інших документальних доказів передачі автомобіля після ремонту відповідачем позивачу суду не надано та в судовому засіданні судом не здобуто, тому доказування факту передачі автомобіля відповідачем позивачу базується на показах свідків.

Так, свідок ОСОБА_9 показав суду, що автомобіль після виконаного ремонту відповідач позивачу не повернув, оскільки даного автомобіля з моменту передачі його позивачем на ремонт відповідачу, тобто, з червня 2013 року, він у позивача не бачив.

ОСОБА_10 пояснила, що автомобіль її чоловіку до цього часу відповідач не повернув, хоча вона зі своєю сімєю неодноразово зверталась до відповідача з проханням повернути автомобіль, на що він відповідав, що поверне після повного розрахунку за ремонт даного автомобіля.

ОСОБА_7 повідомив суду, що він бачив автомобіль на території автокооперативу «Луч», яка охороняється, але забрати не міг, так як відповідач сказав, що віддасть автомобіль після сплати всіх коштів. Потім автомобіль з території автокооперативу зник і його місцезнаходження йому невідоме, а на його звернення відповідач не повідомляє про місцезнаходження автомобіля.

Свідок ОСОБА_11, який в 2014 році працював в автокооперативі «Луч» охоронником, пояснив суду, що влітку цього року під час чергування в автокооперативі до нього на його робоче місце підійшов знайомий ОСОБА_4 - позивач у справі та попросив допомогти викотити автомобіль з гаража. Він допоміг виштовхати автомобіль - це була «двойка», кузов на колесах; двигуна, салона, скла на вікнах не було. Автомобіль викотили з гаража і він залишився на території автокооперативу. Після того він бачив, що автомобіль там стояв деякий час, а потім зник невідомо куди. Також уточнив, що під час його перебування біля гаража він ОСОБА_7 ОСОБА_12 не бачив, про факт передачі автомобіля комусь із сімї ОСОБА_7 нічого не знає.

Свідок ОСОБА_13 також не підтвердив факту передачі ОСОБА_4 автомобіля ОСОБА_7

Показання свідка ОСОБА_5, який показав суду, що автомобіль після ремонту ОСОБА_4 влітку 2014 року повернув ОСОБА_7, суд оцінює критично, оскільки з показів самого свідка, він є сусідом ОСОБА_4О та перебуває з ним в дружніх стосунках. Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом виконували ремонт спірного автомобіля, і свідок ОСОБА_5 повідомив суду, що ОСОБА_3 і йому заборгував гроші за цей ремонт автомобіля.

Проаналізувавши показання даного свідка, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 є прямо заінтересованою особою у справі та зацікавлений в результаті вирішення спору. Крім того, коли саме чи при яких обставинах відповідач повернув позивачу автомобіль, свідок повідомити суд не зміг.

Показання свідка ОСОБА_14, який показав суду, що автомобіль після ремонту ОСОБА_4 влітку 2014 року повернув ОСОБА_7, суд оцінює критично, оскільки даний свідок являється батьком відповідача і є прямо зацікавленим у вирішенні спору на користь свого сина.

Свідок ОСОБА_15, який працював охоронником в автокооперативі «Луч» з 2007 року по 2016 рік, повідомив суд, що на території автокооператива «Луч» в період з весни 2015 року по осінь 2015 року знаходився кузов автомобіля «жигулі», «двойка», червоного кольору (насправді, як встановлено судом, автомобіль був синього кольору і знаходився на території автокооперативу «Луч» в період з липня 2014 року по квітень 2015 року). Крім цього, даний свідок повідомив, що ОСОБА_4 передавав автомобіль ОСОБА_7 ОСОБА_16, хоча як стверджує сам відповідач, він передав автомобіль ОСОБА_7 ОСОБА_12

Дані покази свідка не підтверджують факт передачі автомобіля позивачу, оскільки вони суперечать визнаним сторонами та встановленим судом обставинам справи та твердженню самого відповідача, який стверджує, що спірний автомобіль він передав ОСОБА_7.

Що стосується пояснень самого відповідача, то вони є суперечливими та непослідовними, а саме: у судових засіданнях під час розгляду справи ОСОБА_4 неодноразово повідомляв суд, що він від сімї ОСОБА_7 отримав за ремонт автомобіля всього 2 500,00 грн. ОСОБА_2 пояснення в судовому засіданні суперечать поясненням, які він надавав дільничному інспектору міліції 25 вересня 2014 року, та які знаходяться на 8 арк. висновку Смілянського МВ УМВС № 4262 про результати розгляду звернення ОСОБА_7, дослівно: «ОСОБА_7 (мати) дала в 2013 році гроші в сумі 4 800,00 грн. та більше грошей сімя ОСОБА_7 не давала, що не покриває витрачених грошей на ремонт та за мій витрачений час разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6». А в його поясненні від 15 лютого 2016 року, наданому дільничному інспектору поліції, при розгляді звернення ОСОБА_3 до Смілянського ВП ГУНП, висновок № 829, про борг ОСОБА_3 за ремонт автомобіля відповідач взагалі нічого не згадує.

Такі суперечливі та непослідовні пояснення відповідача суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за невиконання договору, а саме: неповернення автомобіля після ремонту, та відшкодування матеріальної шкоди позивачу, завданої його невиконанням.

Крім цього, згідно з висновком Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області № 4262 про результати розгляду звернення, 25 вересня 2014 року до міліції звертався ОСОБА_7 з заявою про те, що в червні 2013 року ОСОБА_4 взяв на ремонт кузов автомобіля ВАЗ 2102 в громадянина ОСОБА_3С та на даний час не повертає. З аналогічним повідомленням звернувся 12 лютого 2016 року до Смілянського відділу поліції ОСОБА_3 З висновків за результатами розгляду даних звернень вбачається, що автомобіль ОСОБА_4 ОСОБА_3 не повернений.

Згідно із ст.872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Таким чином, позивач згідно з договором підряду, укладеним сторонами в усній формі про ремонт автомобіля, передав відповідачу належний йому автомобіль для виконання ремонтних робіт, що сторонами визнано, але факт повернення відповідачем позивачу вказаного автомобіля після виконання ремонтних робіт в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження.

Оскільки відповідач не виконав умов договору підряду, він повинен бути розірваним, а автомобіль підлягає поверненню відповідачем позивачу.

На підставі наведеного, ст.ст. 317, 321, 387, 872 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір підряду, укладений в усній формі між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на виконання робіт по ремонту автомобіля ВАЗ 2102, державний реєстраційний номер М9505ЧК, належного ОСОБА_3.

Зобовязати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, повернути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, автомобіль ВАЗ 2102, державний реєстраційний номер М9505ЧК, належний ОСОБА_3 на праві власності на підставі технічного паспорту ГИ 607581.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Головуючий: М.В.Манько