АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/413/15-ц Номер провадження 22-ц/786/690/16Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів: Абрамова П.С.,Акопян В.І.

при секретарі Шевченко І.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 19 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", Управління ДМС України в Полтавській області, Полтавської міської ради про встановлення факту постійного проживання, визнання права користування житлом, зобов'язання зареєструвати місце проживання, визнання недійсним ордеру та зобов'язання скасувати реєстрацію місця постійного проживання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, після уточнення позовних вимог, просила ухвалити рішення, яким:

- встановити факт постійного проживання в АДРЕСА_3 та визнати за нею право користування даною квартирою;

- зобов'язати ПАТ "Укргазвидобування" дати дозвіл на реєстрацію постійного місця проживання ОСОБА_3 АДРЕСА_4;

- визнати недійсним ордер № 166 від 16.10.2015 року виданий Полтавською міською радою на ім'я ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1;

- зобов'язати Управління ДМС у Полтавській області скасувати реєстрацію місця постійного проживання за ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_5

Заявлені вимоги мотивовані тим, що позивачка протягом десяти років проживала в АДРЕСА_3 та вважала, що після смерті батька продовжить користуватись даною квартирою, але ПАТ "Укргазвидобування" згоди на її реєстрацію не дав і 16.10.2015 року Полтавська міська рада видала ордер на спірну квартиру на ім'я ОСОБА_4 17.10.2015 року ОСОБА_4 та його дружину ОСОБА_5 незаконно зареєстровано в спірній квартирі.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам Постанови Пленуму ВСУ №11 від 29 грудня 1976 року «Про судове рішення", судом першої інстанції проігноровано покази свідків позивача та не враховано ч.1 ст.29, ст.10 ЦК України, ст. 64 Житлового кодексу Української РСР.

ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, подав до апеляційного суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи, у якому послався на свою зайнятість у зв'язку із проведенням договірної роботи та підготовки відповідних документів у м.Карлівка.

ОСОБА_3 згідно реєстру поштових відправлень ДП «Укрпошта» отримала повістку-виклик 19 лютого 2016 року, у судове засідання не з'явилася будь-яких клопотань до суду не подала.

Вислухавши думку представника ПАТ "Укргазвидобування", колегія суддів дійшла висновку про відхилення поданого клопотання, оскільки згідно довіреності від 23 червня 2015 року ОСОБА_3 уповноважила на представництво своїх інтересів у суді окрім ОСОБА_2, також і ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_8 є рідним батьком ОСОБА_9 (після одруження - ОСОБА_9.)(т.1 а.с.5-6).

Згідно ордеру №165 від 21.09.1996 року ОСОБА_8 надано право на заселення в кімнату АДРЕСА_1

ОСОБА_3 зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_6 в однокімнатній квартирі, загальною площею 29,9 кв.м, разом зі своєю донькою ОСОБА_10 (т.1 а.с.54, 103).

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 17.11.2006 року гуртожитку у будинку АДРЕСА_7 надано статус житлового будинку із залишенням його на балансі підприємства ПВБР БУ «Укрбургаз» (т.1 а.с.10).

Згідно довідки ПАТ "Укргазвидобування" будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 перебуває на балансі Полтавського ВБР та обліковується за інвентарним номером 248 (т.1а.с.141).

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_8 помер (т.1 а.с.20).

16 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Полтавської міської ради видано ордер № 83 на жиле приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_2, на ім'я ОСОБА_4, згідно рішення МВК від 07.10.2015 року № 204 (т.2 а.с.68).

17 жовтня 2015 року за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано подружжя ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5.( т.2 а.с.69-70).

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції з дотриманням вимог процесуального закону зробив правильний висновок про недоведеність позовних вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.65 ЖК України особи, які вселилися у жиле приміщення як члени сім?ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім?ї права користування жилим приміщенням. За змістом наведеної норми закону за особою, яка проживає у наймача як член його сім?ї, не може бути визнано право користування цим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у іншому жилому приміщенні.

У постанові ВСУ № 6-60цс12від 11 липня 2012 року сформульована правова позиція, згідно якої «у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання».

Доводи апеляційної скарги, по суті, зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою доказів.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції при розгляді справи виконав вимоги ст.212 ЦПК України - дав належну оцінку усім доказам у їх сукупності і взаємозв'язку, дотримався приписів ст.215 ЦПК України - навів переконливі мотиви, з яких він визнав недоведеними обставини, якими обґрунтовувався позов, обґрунтував свої висновки щодо відхилення певних доказів.

Посилання апеляційної скарги на незаконність ухвалення рішення про видачу ордера на спірну квартиру подружжю Кріль за наявності ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 26 лютого 2015 року не має вирішального правового значення для правильного вирішення спору, оскільки правомірність видачі ордеру №83 від 16 жовтня 2015 року та реєстрації місця проживання подружжя Кріль у спірній квартирі є похідними від визнання за позивачкою права на користування спірною квартирою.

Апеляційна скарга не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції. За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Октябрського районного суду Полтавської області від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А. Лобов

Судді В.І.Акопян

П.С.Абрамов