Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2016 Справа №607/10319/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Дзюбича В.Л.,

при секретарі с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Перша тернопільська державна нотаріальна контора, про визначення частки в праві спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа Перша тернопільська державна нотаріальна контора, про визначення частки в праві спільної сумісної власності, посилаючись на те, що 05 жовтня 2014 року померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої залишилось спадкове майно, до якого входить зокрема 1/3 ідеальна частка квартири АДРЕСА_1. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2172/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, оскільки за життя ОСОБА_4 між співвласниками квартири не було визначено ідеальних часток. За вказаних обставин, позивач просить суд позов задовольнити, визначити, що частка ОСОБА_4, померлої 05.10.2014 року у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,3 кв. м, становить 1/3.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, однак подала суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати у її відсутності та задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позовної заяви .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву у якій просить суд справу розглянути у її відсутності, оскільки вона не заперечує відносно позову.

Представник третьої особи Першоїтернопільської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялась.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-ИД №410103 від 18 серпня 1988 року, виданого Миролюбівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, матірю ОСОБА_2 є ОСОБА_4.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 2000 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, дійсно належить за правом власності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ИД №175450 від 06 жовтня 2014, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, 05 жовтня 2014 року у м.Тернополі у віці 68 років померла ОСОБА_4.

25 жовтня 2014 року, після смерті спадкодавця ОСОБА_4, Першою тернопільською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу №703.

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2171/02-31 від 19 червня 2015 року, виданої Першою тернопільською державною нотаріальною конторою, вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 через невизначеність конкретного розміру спадкового майна.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.ст.1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

В силу ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

У відповідності до ч.1 ст.356 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду.

За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі, а тому слід визначити, що частка ОСОБА_4, померлої 05.10.2014 року, у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,3 кв. м, становить 1/3 частки у вказаній квартирі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 197, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, ст.ст.355, 356, 370, 1216-1218, 1222, 1223 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_4, померлої 05.10.2014 року, у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,3 кв. м, становить 1/3 частки у вказаній квартирі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Дзюбич В.Л.

Головуючий суддяОСОБА_5