АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/133/16 Справа № 201/5111/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Калиновського А.Б.

за участі секретаря - Гулієва М.І. о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення сум депозитних вкладів та грошових сум,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення сум депозитних вкладів та грошових сум.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 24 грудня 2013 року

між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено два договори депозитного вкладу, відповідно до яких, ним в регіональному відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться в місті в м. Севастополь філії Кримського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», було відкрито рахунки по зазначеним договорам, відповідно до яких він передав ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 12 500 доларів США на кожний вклад (всього 25 000 доларів США) для їх розміщення на депозитному рахунку банка на термін вкладу - 12 місяців із зобов'язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою обумовлених річних. Додаткові угоди не укладалися. На теперішній час строк дії вказаних договорів закінчився. Він звернувся до банку з вимогою про повернення йому суми депозитного вкладу, але зазначена вимога банком не виконана, тому просив стягнути з відповідача на його користь 12 500 доларів США депозитного вкладу за договором №SAMDNWFD100 від 24 грудня 2013 року з нарахованими 9% річних в розмірі 713,75 доларів США за період часу з 24 грудня 2013 року по 11 серпня 2014 року, інфляційні втрати в розмірі 35 632 грн. 71 коп., 3% річних в розмірі 3 084 грн. 53 коп. за період часу з 11 серпня 2014 року по 20 березня 2015 року та стягнути 12 500 доларів США депозитного вкладу за договором № SAMDNWFD900 від 24 грудня 2013 року з нарахованими 9% річних в розмірі 713,75 доларів США за період часу з 24 грудня 2013 року по 11 серпня 2014 року, інфляційні втрати в розмірі 35 632 грн. 71 коп., 3% річних в розмірі 3 084 грн. 53 коп. за період часу з 11 серпня 2014 року по 20 березня 2015 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 24 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу №SAMDNWFD100 на суму 12 500 доларів США, строком до 24 червня 2014 року включно, виплатою 9% річних на суму вкладу (а.с.13, 14).

Крім того, 24 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD900 на суму 12 500 доларів США, строком до 24 червня 2014 року включно та виплатою 9% річних на суму вкладу (а.с.11, 12).

Згідно копій квитанцій 24 грудня 2013 року позивачем на рахунок відповідача було внесено грошові кошти, згідно договорів, в загальному розмірі 25 000 доларів США (а.с.15, 16).

ОСОБА_2 11 серпня 2014 року та 13 жовтня 2014 року звертався до банку з письмовою вимогою про видачу вказаних вкладів за вищезазначеними договорами, проте така вимога банком була залишена без задоволення (а.с. 18, 19, 20).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції посилався на те, що в матеріалах справи відсутні оригінали договорів банківського вкладу та оригінали квитанцій про внесення грошових коштів, позивач не надав суду належних та допустимих доказів відкриття депозитного рахунку у відповідача, знаходження залишку спірних грошових сум на депозитному рахунку на час розгляду справи, позивачем належним чином не доведено дотримання порядку звернення до банку із заявою про повернення грошових вкладів, однак, погодитися з такими висновками суду не можливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або інший дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п.1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п.1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п.1.10. Інструкції).

Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, зареєстрованої в Міністерстві і юстиції України 25 червня 2011 року за №790/19528, встановлено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним і підписом САБ.

Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року.

24 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу №SAMDNWFD100 на суму 12 500 доларів США, строком до 24 червня 2014 року включно, та виплатою 9% річних на суму вкладу (а.с.13, 14).

Також 24 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD900 на суму 12 500 доларів США, строком до 24 червня 2014 року включно, та виплатою 9% річних на суму вкладу (а.с.11,12).

Згідно копій квитанцій 24 грудня 2013 року позивачем на рахунок відповідача було внесено грошові кошти, згідно договорів, в загальному розмірі 25 000 доларів США (а.с.15, 16).

ОСОБА_2 11 серпня 2014 року та 13 жовтня 2014 року звертався до банку з письмовою вимогою про видачу вказаних вкладів за вищезазначеними договорами, однак, така вимога банком залишена без задоволення (а.с. 18, 19, 20).

На підтвердження того факту, що сторонами дійсно було укладено договори банківського вкладу (депозиту), в судовому засіданні в апеляційній інстанції 21 січня 2016 року представником позивача було надано для огляду оригінали договорів №SAMDNWFD100 та №SAMDNWFD900 від 24 грудня 2013 року та оригінали квитанцій від 24 грудня 2013 року про внесення позивачем на рахунок відповідача суми в загальному розмірі 25 000 доларів США (а.с. 138 ).

Надані оригінали договорів та квитанцій повністю відповідають зазначеним вимогам, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Доказів стосовно спростування зазначених договорів банківського вкладу (депозиту) та квитанцій банком надано не було, тобто, зазначені документи, є належними доказами, в розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Невиконання ПАТ КБ «ПриватБанк» своїх договірних зобов'язань по своєчасному і належному поверненню банківського вкладу є порушенням умов договору банківського вкладу і наведених норм Цивільного кодексу України.

ПАТ КБ «Приватбанк» не доведено суду, що їх дії щодо неповернення зазначених сум позивачу відповідають вимогам укладених договорів або закону.

Доказів щодо виплати позивачу суми по поверненню депозитного вкладу матеріали справи не містять .

З матеріалів справи вбачається, що сума депозитного вкладу за договором №SAMDNWFD100 від 24 грудня 2013 року становить 12 500 доларів США та сума депозитного вкладу за договором №SAMDNWFD900 від 24 грудня 2013 року становить 12 500 доларів США.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з банку на його користь інфляційних втрат та 3% річних слід зазначити, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача про стягнення з банку на його користь 3% річних за договором №SAMDNWFD100 від 24 грудня 2013 року в сумі 3 084 грн. 53 коп. та 3% річних за договором №SAMDNWFD900 від 24 грудня 2013 року в сумі 3 084 грн. 53 коп. за період часу з 11 серпня 2014 року по 20 березня 2015 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вимоги ч.1 ст.11 ЦПК України щодо розгляду справи в межах заявлених позовних вимог, сума депозитного вкладу за договором №SAMDNWFD100 від 24 грудня 2013 року, що становить 12 500 доларів США, нараховані 9% річних в розмірі 713,75 доларів США за період часу з 24 грудня 2013 року по 11 серпня 2014 року, 3% річних від простроченої суми в розмірі 3 084 грн. 53 коп. за період часу з 11 серпня 2014 року по 20 березня 2015 року та сума депозитного вкладу за договором №SAMDNWFD900 від 24 грудня 2013 року, що становить 12 500 доларів США, нараховані 9% річних в розмірі 713,75 доларів США за період часу з 24 грудня 2013 року по 11 серпня 2014 року, 3% річних від простроченої суми в розмірі 3 084 грн. 53 коп. за період часу з 11 серпня 2014 року по 20 березня 2015 року повинні бути стягнуті з банку на користь позивача.

Щодо вимог позивача про стягнення з банку на його користь інфляційних втрат за договором №SAMDNWFD100 від 24 грудня 2013 року в сумі 35 632 грн. 71 коп. та за договором №SAMDNWFD900 від 24 грудня 2013 року в сумі 35 632 грн. 71 коп. слід зазначити, що у задоволенні позовних вимог позивача в цій частині повинно бути відмовлено, оскільки за вищевказаними договорами вклад позивачем було здійснено в доларах США та інфляція долара США, по відношенню до гривні, за період часу, вказаний у договорах, не відбувалася.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення суми депозитних вкладів та грошових сум.

Крім того, враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору, то на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 3 654 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення сум депозитних вкладів та грошових сум - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення сум депозитних вкладів та грошових сум - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 у рахунок повернення коштів за договором №SAMDNWFD100 від 24 грудня 2013 року суму депозитного вкладу в розмірі 12 500 доларів США, 9% річних на грошовий вклад у розмірі 713,75 доларів США за період часу з 24 грудня 2013 року по 11 серпня 2014 року та 3% річних за несвоєчасне повернення банківського вкладу в розмірі 3 084 грн. 53 коп. за період часу з 11 серпня 2014 року по 20 березня 2015 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 у рахунок повернення коштів за договором №SAMDNWFD900 від 24 грудня 2013 року суму депозитного вкладу в розмірі 12 500 доларів США, 9% річних на грошовий вклад у розмірі 713,75 доларів США за період часу з 24 грудня 2013 року по 11 серпня 2014 року та 3% річних за несвоєчасне повернення банківського вкладу в розмірі 3 084 грн. 53 коп. за період часу з 11 серпня 2014 року по 20 березня 2015 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді