Провадження № 2/127/103/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат пов'язаних з наданням послуги та виконанням доручення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позов до ОСОБА_2 про відшкодування витрат пов'язаних з наданням послуги та виконанням доручення. Позов мотивовано тим, що весною 2009 року до позивача звернулась ОСОБА_2 з проханням допомогти їй у будівництві веранди та проведенні ремонтних робіт у будинку АДРЕСА_1. Позивач повинна була організувати будівництво веранди до будинку, забетонувати площадку перед вхідними дверима, утеплити стелю, зробити відвід по всій довжині даху, відремонтувати колодязь, замінити двері в будинку, встановити пластикові вікна, зробити ремонт у кімнатах. Кошти на проведення робіт позивач повинна була витрачати свої, а відповідачка пообіцяла повернути їх на протязі п'яти років з пенсії. А за здійснення послуги з виконання позивачем будівельних робіт склала заповіт на дочку позивача. Після того, як будівельні та ремонті роботи були закінчені відповід вдруге звернулась до позивача з проханням про надання послуг з оформлення документів на прийняття в експлуатацію збудованої веранди і отримання свідоцтва про право власності на самовільну споруду та оформлення документів на приватизацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1. За надання даної послуги ОСОБА_2, пообіцяла подарувати позивачу будинок та земельну ділянку після оформлення право установчих документів і запропонувала не вимагати у неї коштів за проведення будівництва. Ремонтних робіт у будинку та оформлення приватизаційних документів на земельну ділянку. Однак, після прийняття самовільної прибудови у експлуатацію і отримання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку в травні 2013 року відповідач повідомила, що заповіт на ім'я дочки позивача нею скасовано, дарувати будинок та земельну ділянку позивачу не збирається, а гроші витрачені позивачем повертати не буде. Для проведення будівництва веранди до будинку позивач за власні кошти придбала пісок, відсів, щебінку, цеглу, двері, вікна, замки, скло, покриття на дах, дерев'яні балки. Для утеплення даху будинку та облаштування системи водовідведення з даху позивачем придбані жолоб водостічний, муфта жолоба, кронштейн жолоба, воронка жолоба, заглушка жолоба права та ліва, вугол жолоба наружний та внутрішній, труба водостічна, от вод одномужфотовий та двухмуфтовий, тройник, адаптер труби, кронштейн труби, вінти шурупи з дюбелем, ринви, муфта ринви, воронка ринви, заглушка ринви. Для проведення ремонту в будинку: двері, вікна, ручки, петлі, оліфа гель, кропітка, шалівка, пінка, растворітель, вапно, фарба біла, цемент. Крім того, позивачем залучалися особи, які проводили будівельні та ремонтні роботи, оплату за яких позивач проводила за власні кошти. Відповідно до накладних, які збереглися у позивача, останньою було витрачено 14 278,58грн. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 14 278,58грн., які є витратами щодо надання послуг з будівництва прибудови до будинку та ремонту домоволодіння АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на будівлю НОМЕР_1 від 02.08.1978року ОСОБА_2, є власником будинку АДРЕСА_2 (а.с.11).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0,0454га, розташованої по АДРЕСА_1 (а.с.12).

ОСОБА_1 при звернені до суду з даним позов, посилається на те, що не ю були витрачені кошти на поліпшення житлових умов в будинку АДРЕСА_1 та надала копії наступних документів: накладної № 4 від 20 липня 2009 року на суму 5792,8 грн. (а.с.7), накладної № 506 від 23 квітня 2009 року на суму 840,00 грн. (а.с.9), накладної № 9 від 03 червня 2009 року на суму 2844,00 грн. (а.с.9), накладної № 652 від 07 квітня 2009 року на суму 432,0 грн. (а.с.9 зворот), товарного чеку № б/н від 17 березня 2009 року на суму 162,00 грн.(а.с.10), накладної № ТДК-023994 від 03 квітня 2009 року на суму 500,00 грн. (а.с.10), гарантійного талону від 17 лютого 2010 року на суму 160,00 грн. (а.с.10), товарного чеку № 16 від 04 квітня 2009 року на суму 78,50 грн. (а.с.10 зворот), товарного чеку № 21 від 27 квітня 2009 року на суму 305,00 грн. (а.с.10 зворот), товарного чеку № 174 від 25 квітня 2009 року на суму 467,00 грн. (а.с.10 зворот), товарного чеку на суму 554,00 грн. (а.с.10 зворот).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.09.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено (а.с.120-122).

Даним рішенням суду встановлено, що позивач, звертаючись до суду з позовом, вказує, що нею також витрачені кошти в розмірі 24 694,90 грн. на виготовлення правовставлювальних документів та на поліпшення житлових умов в будинку по АДРЕСА_1. При цьому, позивачем надані копії: накладної № 4 від 20 липня 2009 року на суму 5792,8 грн., накладної № 652 від 07 квітня 2009 року на суму 432,0 грн., накладної № 506 від 23 квітня 2009 року на суму 840,00 грн., накладної № 9 від 03 червня 2009 року на суму 2844,00 грн., товарного чеку № б/н від 17 березня 2009 року на суму 152,00 грн., накладної № ТДК-023994 від 03 квітня 2009 року на суму 500,00 грн., гарантійного талону від 17 лютого 2010 року на суму 160,00 грн., товарного чеку № 16 від 04 квітня 2009 року на суму 78,5 грн., товарного чеку № 21 від 27 квітня 2009 року на суму 305,00 грн., товарного чеку № 174 від 25 квітня 2009 року на суму 467,00 грн., товарного чеку на суму 554,00 грн. Однак, суд звертає увагу, що вказані докази, якщо і сума коштів зазначена в них витрачена ОСОБА_1 не свідчать, що будівельні матеріали, вказані у них, витрачені саме на облаштування будинку АДРЕСА_1. Не визнає цього і відповідачка. Крім того, позивачем не доведено, що ОСОБА_2 уповноважувала позивачку на проведення якихось робіт та зобов'язувалась провести їх оплату. Щодо оплати замовлення на внесення змін в технічну документацію на будинковолодіння АДРЕСА_1 в сумі 298,42 грн., то суд звертає увагу, що вказана квитанція виписана на ім'я ОСОБА_2 До того ж, доказів що відповідачка уповноважувала позивачку на вчинення будь-яких дій щодо цього також позивачем не надано. Таким чином, позивачем не доведено, що вказані нею витрати здійснено в інтересах позивача, за її дорученням та із зобов'язаннями останньої повернути ці витрати.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач вважає, що між нею та відповідачем, внаслідок виконання нею певних дій, було укладено договір про надання послуги з організації і проведення будівельних та ремонтних робіт у домоволодінні АДРЕСА_1 та підготовки документів для прийняття в експлуатацію самовільно споруджено прибудови і приватизації земельної ділянки, однак суд з даним твердженням не погоджується, з наступних підстав.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

Однак, в судовому засіданні позивачем та її представником не було надано доказів про наявність даного договору про надання послуг. Обіцянки ОСОБА_2 дані ОСОБА_1 не є достатньою підставою вважати, що такий договір дійсно був укладений.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що надала відповідачу таку послугу, як оформлення документів, пов'язаних з приватизацією земельної ділянки, однак дане твердження суд не бере до уваги, оскільки позивачем не було надано суду доказів (договір замовлення та доручення від імені ОСОБА_2.) якими відповідачка уповноважила позивача укласти договір на виготовлення технічної документації та отримання державного акту на право власності на землю.

Показання свідка ОСОБА_5 суд не бере до уваги, так як даний свідок зазначив, що перебуває з відповідачем у неприязних стосунках. Крім того, зазначив, що йому не відомо хто проводив розрахунок за придбання будівельних матеріалів.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина третя статті 10 ЦПК України та стаття 60 ЦПК України покладають на кожну сторону обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається ОСОБА_1, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 901, 902 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат пов'язаних з наданням послуги та виконанням доручення - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: