АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження 22-ц/796/6251/2016 Доповідач: Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, подану в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Солом*янського суду м. Києва від 10 грудня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі ПАТ «Родовід Банк») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 06 березня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2, поручителем за забов*язаннями ОСОБА_2 виступав ОСОБА_3 відповідно до договору поруки від 06 березня 2008 року.

Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12 серпня 2015 року складається з суми простроченої заборгованості за кредитом - 9378,66 доларів США; простроченої заборгованості за процентами - 1710,03 долари США; пені - 1 899 620,27 грн.; 3% річних від простроченої суми - 9760,02 грн.

Заочним рішенням Солом*янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» солідарно заборгованість за Кредитним договором в сумі 11 088 доларів США 69 центів станом на 12 серпня 2015 року яка становить 264 576 грн. 14 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань та 3% річних в розмірі 9 760 грн. 02 коп.Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід банк» в рівних частинах судовий збір по 452 грн. 90 коп.

Ухвалою цього суду від 24 лютого 2016 року (а.с.124) заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині солідарного стягнення 3% річних та пені, ухвалити в ці частині нове рішення про відмову у позові.

Апелянт зазначає, що суд не застосував спеціальний строк позовної давності щодо нарахування пені; суд не зазначав, за який період стягується 3% річних від простроченої суми, крім того, три відсотки річних за час прострочення застосовується лише у випадку, якщо сторони у договорі не передбачили іншого розміру процентів річних (за період з 18 серпня 2014 року до 19 серпня 2015 року).

Справу розглянуто без участі ОСОБА_2, ОСОБА_3, які належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові зворотні відправлення від 04,09 квітня 2016 року.

В судовому засіданні представник ПАТ «Родовід Банк» апеляційну скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені)

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 06 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід банк» (після зміни найменування - ПАТ «Родовід банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №77.1/АА-00575.08.2 із подальшими додатковими угодами, згідно умов яких банк надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 21 452,49 доларів США на умовах строковості, повернення, платності до 06 березня 2015 року включно під 12,50 % річних (а.с.10-13, 20, 21).

Умовами договору передбачено, що в разі несвоєчасної сплати чергового платежу ОСОБА_2 виплачує пеню, яка дорівнює 1,6% від суми простроченої заборгованості (п.3.9 Кредитного договору).

06 березня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за Кредитним договором (а.с.24-25).

Позивач свої зобов'язання виконав, грошові кошти надав, що підтверджується заявою на видачу готівки (а.с.35).

Згідно з випискам по особовим рахункам та розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_2 перестала здійснювати сплату за кредитом, внаслідок виникла заборгованість (а.с.8-9, 70)

Так, станом на 12 серпня 2015 року у відповідачів перед позивачем утворилася заборгованість за вищезазначеним кредитним договором на суму 9 378,66 доларів СІЛА сума простроченої заборгованості за кредитом, 1 710,03 доларів США сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту.

Також відповідає положенням діючого законодавства та умовам укладеного між сторонами договору стягнення пені (п.3.9 Кредитного договору).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо застосування ч.3 ст.551 ЦК України, відповідно до положень якої суд має право зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Конституційний Суд України в рішенні від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

В супереч твердженням апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення 3% річних за положенням ч.2 ст.625 ЦК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення суми 3% річних в розмірі 9 760,02 грн., оскільки боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від прострочено суми.

Три відсотки річних стягнуто з 11 листопада 2009 року від суми прострочених процентів за кредитом (а.с.9) та з 13 квітня 2010 року від суми прострочення основної заборгованості за кредитом (7).

Пеня, як зазначено вище, передбачена умовами кредитного договору (п.3.9.а.с. 10) та обумовлена сторонами, якщо у разі несвоєчасного і неповного виконання взятих зобов`язань, боржник сплачує 1,6% від суми простроченої заборгованості.

За матеріалами справи пеня нарахована в межах одного року за період з 12 серпня 2014 року по 12 серпня 2015 року (а.с.8,9).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги стосовного того, що має місце подвійне стягнення, на думку апелянта пені, зокрема, суми за положеннями ст. 625 ЦК України і суми пені, яка передбачена умовами договору, оскільки вони мають різну правову природу.

За змістом ст. 625 ЦК України, нарахування 3 % річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним коштами, належними до сплату кредитору.

За змістом ст. 625 ЦК України та ст. 611 ЦК України за невиконання зобов`язань встановлено різни види відповідальності.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, оскільки оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновку не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну ОСОБА_1, подану в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Заочне рішення Солом*янського суду м. Києва від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: