Справа № 211/1190/16-ц
Провадження № 2-о/211/49/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 травня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Зоріній С.М.

за участі:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

за відсутності заінтересованої особи Виконкому Довгинцівської районної у місті ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Виконавчий комітет Довгинцівської районої у місті ради про встановлення факту мешкання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту мешкання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вказавши, що 19.12.1997 року помер її батько ОСОБА_3. 04.09.1971 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, та змінила свої дівоче прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_2.

Зі своїм батьком вони мешкали разом усе життя, та на день його смерті вона була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а батько був зареєстрований у квартирі за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мухіної, 17/72, яка на праві власності належить її чоловікові, і вона разом із чоловіком та батьком разом у ній мешкали. Вони вели спільне господарство та спільний бюджет як родина та вона доглядала за батьком до його смерті.

Після смерті батька залишилася спадщина у вигляді сертифікату на земельний пай колективного сільськогосподарського підприємства «Росія», Нікопольського району Дніпропетровської області. У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, нотаріусом їй було відмовлено, через відсутність факту прийняття нею спадщини, у звязку з чим змушена звертатися до суду за захистом своїх прав та просить встановити факт що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, вона та померлий постійно проживали разом за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мухіної, 17/72.

Заявник та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні кожен окремо, заяву підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити встановивши факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер 19.12.1997 року, ОСОБА_1 разом з померлим постійно проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник заінтересованої особи - Виконкому Довгинцівської районної у місті ради у судове засідання не з`явився, до справи був доданий відгук, у якому просять розглянути дану справу без участі їхнього представника, заперечень щодо вимог заявника ОСОБА_1 про встановлення факту мешкання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не мають та при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Суд вислухавши заявника та її представника, свідків, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За нормою ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини.

Ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Судом встановлено, що 19 грудня 1997 року помер батько заявника ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді сертифікату на право власності на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «Росія» Нікопольського району серія ДП № 0264219 зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0219. Після реєстрацію шлюб заявник змінила своє дівоче прізвище з «Аверкова» на після шлюбне прізвище «Михайлик» (а.с. 5 свідоцтво про смерть, а. с. 6 свідоцтво про народження, а.с. 7 свідоцтво про одруження, а.с. 8 лист Управління держгеокадастру у Нікопольському районі Дніпропетровської області).

Після звернення до державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7, заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_5 (а.с. 9 - постанова ).

Інших спадкоємців немає.

За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем.

З акт мешканців будинку № 17 вулиці Мухіної у місті Кривий Ріг від 21.03.2016 року вбачається, що померлий ОСОБА_5 за життя мешкав у квартирі АДРЕСА_1 разом зі своєю донькою ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_4 (а.с. 11).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8, та ОСОБА_9, кожна окремо, також підтвердили, що ОСОБА_5 проживав разом із заявником та її чоловіком у квартирі АДРЕСА_2. Вони разом вели спільний сімейний бюджет та спільне господарство. ОСОБА_1 дбала та піклувалася за свого батька ОСОБА_5, потім ховала його із квартири АДРЕСА_2 та поминала як свого батька.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем заявнику необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5

Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_5 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мухіної, 17/72, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст., 213, 215, 234, 256, 259 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме що, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, що помер 19.12.1997 року, громадянка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та померлий ОСОБА_5 - постійно проживали разом за адресою: АДРЕСА_3.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_10