Справа № 426/4984/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

01 червня 2016 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Гашинської О.А., при секретарі Концур А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове, матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Сватівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту народження дитини,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, в якій зазначила, що вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, народила дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Пологи та народження доньки відбулися ІНФОРМАЦІЯ_2 о 11годині 35хв.у Луганському перинатальному центрі ,м.Луганськ Луганської області, про що їй було видане Медичне свідоцтво про народження.

З зазначеним документом вона звернулася до Артемівського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції,де отримала Свідоцтво про народження доньки від 10.11.2015року.

Як з'ясували пізніше, відповідно до наказу від 05.11.2014 року №1847/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5» тимчасово призупинено реєстрація актів цивільного стану на території м. Луганську. Таким чином, Артемівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції ,яким було видане їм зазначене Свідоцтво про народження,не мав повноважень це робити,і видав їм документ,який не має юридичної сили і не створює правових наслідків. Так як оригінал Медичного свідоцтва про народження при реєстрації в Артемівському ВДРАЦС було у них вилучено, з метою належної реєстрації народження доньки вона отримала Дублікат Медичного свідоцтва про народження № 191від 19 лютого 2015 року.

Вона є громадянкою України і має бажання та намір зареєструвати свою новонароджену доньку у державі Україна, але при зверненні до відділу РАЦС на підконтрольній території їй було роз'яснено,що документ - дублікат Медичного свідоцтва про народження №191 від 19.02.2016року не має юридичної сили,так як видане установою Луганської народної республіки , яка не має повноважень щодо видачі документів, які встановлюють факти,що мають юридичне значення.

Відповідно до наказу від 05.11.2014 року №1847/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5» тимчасово призупинено реєстрація актів цивільного стану на території м. Луганськ. Проведення зазначених дій здійснюється будь - яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та інших актів законодавства.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав. шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064 .

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження; у разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту народження дитини в зоні проведення антитерористичної операції, що унеможливлює державну реєстрацію народження дитини в позасудовому порядку.

Відповідно до ст. 125 Сімейного Кодексу України визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою: якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Вона не одружена з батьком її доньки, тому буде реєструвати дитину самостійно.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обов'язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об'єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками.

При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

За таких підстав, видані Дублікат Медичного свідоцтва про народження №191 від 19 лютого 2016 року,видане Луганським перинатальним центром ЛНР3,копію обмінної карти пологового будинку, копію Свідоцтва про народження від 10.11.2015року надає як доказ на підтвердження факту народження нею дитини - доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 народження і просить визнати ці документи належними і допустимими доказами у справі. Як доказ у справі також додає пояснення ОСОБА_2, який є батьком дитини.

Відповідно до статті 141Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, тому з заявою про встановлення факту народження сина вона звертається до суду.

Просить суд встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини - дівчинки в м. Луганськ Луганської області, матір'ю якої є ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 та допустити негайне виконання рішення у справі.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явилась, просить суд розглядати справу без її участі, просить суд задовольнити заяву (а.с.25).

Представник заінтересованої особи, Сватівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану до суду не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, справу просить вирішити на розсуд суду (а.с.28).

Суд, дослідивши надані докази, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки встановлено наявність обставин, що обґрунтовують вимоги заявника про встановлення факту народження нею дитини, що підтверджується наданими суду доказами - фотографією та чеками про купівлю товарів для дітей (а.с.18, 26,27).

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Водночас суд вважає недопустимим доказом та не бере до уваги надане в матеріали справи медичне свідоцтво про народження № 191, видане 19 лютого 2016 р. «Государственным учреждением Луганской Народной Республики» (а.с.7), оскільки воно видане на території непідконтрольній українській владі медичною установо, не зареєстрованою в установленому законодавством України порядку, з приводу чого заявнику було відмовлено органом державної реєстрації актів цивільного стану в державній реєстрації народження (а.с.19).

Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо роз'яснень з окремих питань застосування норм цивільного законодавства в умовах проведення антитерористичної операції за вих..№ 9-524/0/4-15 від 02.04.2015 судам надано роз'яснення , що можливість використання в якості доказів у справі документів , які видані недержавними органами та організаціями , що знаходяться на тимчасово неконтрольованих територіях , залежить від того чи здійснюють вони свою діяльність у порядку , передбаченому Цивільним кодексом України та Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ». При здійсненні оцінки правового статусу документів, виданих державними установами , які повинні були переміститися із зони АТО , але фактично не здійснили такого переміщення , судам слід керуватись положеннями ч.2 ст.19 Конституції України , якою передбачено , що органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України. В будь-якому разі під час вирішення питання щодо можливості використання таких документів у якості доказів по справі , судам необхідно враховувати загальні положення цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів ( ст..58,59 ЦПК).

Згідно ст.. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно ст..257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 212, 213, 214, 215, 256, 257-1,259 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини дівчинки в м. Луганськ Луганської області, матір'ю якої є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О.А. Гашинська