АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Качана В.Я.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

встановила:

у травні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, так як залишає дітей на своїх батьків, які застосовують до них фізичне та психічне насильство, не забезпечує сину необхідного лікування, не водить його до дитячого садка та своєю поведінкою наражає дітей на небезпеку.

Також позивач посилався на те, що відповідач за своїм матеріальним станом не може забезпечити належного утримання дітей, так як не працює, не має самостійного доходу та належних умов для проживання дітей.

Рішенням суду від 11 грудня 2015р. у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Позивач посилається на неповне встановлення судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення відповідача та її представника, які просили залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб сторін розірвано 7 жовтня 2010р.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та необґрунтованості.

Колегія суддів вважає, що даний висновок суду відповідає матеріалам справи, наданим

№ апеляційного провадження:22-ц/2796/104/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Усатова І.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
сторонами доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.

- 2 -

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч.1 п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

З наданих суду документів вбачається, що з 2010р. сторони проживають окремо, діти після розірвання шлюбу сторін проживають з матір'ю, яка займається їх вихованням, утримує їх, створила належні умови для їх життя, піклується про їх здоров'я та духовний розвиток.

При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження своїх посилань на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Разом з тим, з наявних у матеріалах справи документів вбачається, що позивач тривалий час не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та має значну заборгованість зі сплати аліментів.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 17 вересня 2015р. відповідач належним чином піклується про дітей та виконує свої батьківські обов'язки, тому орган опіки та піклування не вважає за доцільне позбавляти її батьківських прав.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що батьки відповідача здійснюються психологічний тиск на дітей та для них створені неналежні умови для проживання, спростовуються наданими суду першої інстанції медичними документами, відповідно до яких відповідачем для дітей створені належні умови для духовного розвитку, вона піклується про їх стан здоров'я, а неодноразові психологічні обстеження підтверджують, що діти належним чином розвиваються.

Судом повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

- 3 -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бти оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальнихс прав протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: