Провадження № 22-ц/780/3994/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 26 17.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі: Дрозду Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року вищезазначений позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк» за кредитним договором №А3К2СС9G6F0136 від 12 серпня 2011 року штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 3110 грн. 28 коп., а всього 3 610 грн.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент Банк» судові витрати у розмірі 1 218 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості з пені, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні стягнення заборгованості з пені і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути пеню у повному обсязі. В іншій частині проси рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення у цивільній справі зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного договору № А3К2СС9G6F0136 від 12 серпня 2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5 000 грн. зі сплатою 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2014 року позов ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк» 10 134 грн. 68 коп., та понесені судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп., в решті позову відмовлено.

Відповідно до вказаного рішення суду заборгованість ОСОБА_2 станом на 23 серпня 2013 року складалась із заборгованості за кредитом 3 343 грн. 91 коп., заборгованості по процентам 4 грн. 10 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом 1 800 грн., нарахована пеня за користування кредитом 3 343 грн. 91 коп., штраф (фіксована ставка) 500 грн., штраф (процентна ставка) 1 142грн. 76 коп..

Відповідно до умов п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») (Стандарт).

Відповідно до наявного розрахунку заборгованості станом на 30 вересня 2015 року загальна заборгованість за кредитним договором № А3К2СС9G6F0136 від 12 серпня 2011 року становить 65 815 грн. 97 коп. та складається із: заборгованості за кредитом (різниця між поточною заборгованістю та задоволеною раніше за рішенням суду) становить 62 205 грн. 69 коп., штраф (фіксована частина) становить 500 грн., штраф (процентна складова) - 3110 грн. 28 коп..

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно вимог ч. 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 30 вересня 2015 року банк нарахував ОСОБА_2 пеню за порушення строків розрахунків за період з листопада 2011 року по 30 вересня 2015 року, що в загальному розмірі становить 67 192 грн. 36 коп..

Як вбачається з матеріалів справи, згідно заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2014 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк» стягнуто пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у розмірі 3 343 грн. 91 коп..

Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня, з якого почала виникати заборгованість, а до суду останній звернувся лише у жовтні 2015 року, тому пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову.

Однак, слід зазначити, що згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості останнє нарахування пені за порушення строків розрахунків банком було здійснено саме 30 вересня 2015 року, попереднє нарахування пені було здійснено 29 листопада 2013 року. Позивачем до матеріалів справи не було надано детального розрахунку нарахування пені за останній рік.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості дійти висновку про обґрунтованість розміру нарахування позивачем відповідачу пені за порушення строків розрахунків за останній рік, оскільки як вбачається з розрахунку, останні платежі нарахування пені були здійснені банком 29 листопада 2013 року та 30 вересня 2015 року.

Щодо доводів апеляційної скарги, то вони не містять жодних доказів які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк»відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Мельник Я.С.

ОСОБА_3