Справа № 461/3963/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" липня 2016 р. Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Волоско І.Р.

при секретарі Підлужний Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_1В.» до ОСОБА_2 Львівської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В :

ФГ «ОСОБА_1В.» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 Львівської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій посадової особи прокуратури Львівської області, з підстав викладених у фабулі позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 Львівської області ОСОБА_3 заявила клопотання про закриття провадження у справу, оскільки спір між Фермерським господарством «ОСОБА_1В.» та прокуратурою Львівської області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, підлягає розгляду господарським судом.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.3 ГК України сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Так, зокрема, господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24.10.2011 року № 10 зазначено, що у вирішенні питань, пов'язаних з прийняттям позовних заяв, господарським судам слід розрізняти поняття підвідомчості і підсудності справ. Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 ГПК України). Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких, віднесено до підвідомчості певного господарського суду (п. 1 постанови). З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, (п. 2 постанови). У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України (п. 3 постанови). Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції, (п. 3.1. постанови).

Згідно з п. 3.2. постанови господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між субєктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані, в тому числі, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК.

Як вбачається з поданої позовної заяви, позивачем заявлено вимогу щодо зобовязання відповідача відшкодувати моральну шкоду. Таким чином, заявлені вимоги випливають із відносин, що мають приватно-правовий характер, а тому ОСОБА_2 Львівської області, як юридична особа в цих відносинах виступає як відповідач.

Таким чином, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 Львівської області виникли господарські правовідносини, спір з приводу яких повинні розглядатися, згідно п.1 ч.1 ст.12 ГПК України, в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ст. 205 ч.1 п.1 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового засідання суд вважає, що клопотання підставне та підлягає до задоволення оскільки даний спір слід розглядати у порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 15, 205 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

провадження в справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_1В.» до ОСОБА_2 Львівської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди -закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Р.Волоско.