Справа № 203/2055/15-ц
Провадження № 2/0203/91/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Заярній А.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

06 квітня 2015 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернулось Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та ОСОБА_2 18 квітня 2008 року був укладений кредитний договір №DNUAGA, у відповідності до якого позивач надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 33 340,40 доларів США на термін до 18 квітня 2028 року. ОСОБА_2 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 18 квітня 2008 року був укладений договір поруки №DNUAGA, за умовами якого поручитель зобовязалась перед банко за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором не виконує, внаслідок чого має значну заборгованість, яку позивач просить суд солідарно стягнути з обох відповідачів, яка станом на 21 січня 2015 року становить 35 734,51 долар США, яка складається з 30 628,74 дол. США - заборгованість за кредитом, 2 683,92 дол. США заборгованість за користування кредитом, 198,75 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 506,37 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, також позивач просить солідарно стягнути з обох відповідачів судові витрати по справі. (а.с.2-5)

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважав вимоги ґрунтуються лише на припущеннях, наявність обставин на які посилається позивач, не містять належних та допустимих доказів. Вказував, що кошти від банку не отримував, докази звернення його до банку із заявою про отримання коштів в матеріалах справи відсутні. Зазначав, що жодних дії щодо погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, з тих підстав, що кошти від банку не отримував.

Відповідач ОСОБА_3 в жодне судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила, повідомлялась про час і місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

18 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (надалі позивальник) був укладений кредитний договір №DNUAGA (надалі кредитний договір). (а.с.21-26)

За умовами кредитного договору позичальник отримав від банку кредитні кошти у розмірі 40948,40 доларів США. на наступні цілі: 32 000 дол. США на споживчі цілі, 960 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 220,40 дол. США страхування майна, 160 дол. США особисте страхування, 7608 дол. США сплата страхових платежів. (а.с.5)

Статтею 546 ЦК України закріплено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 (надалі поручитель) 18 квітня 2008 року був укладений договір поруки №DNUAGA. (надалі договір поруки) (а.с.27-28)

За умовами договору поруки поручитель зобовязалась перед банком за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником. Поручитель відповідає перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату відсотків за користування кредитом, комісій. (а.с.27)

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки, (ст. 554 Цивільного кодексу України).

Відповідно до розділу 8 кредитного договору банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 18 квітня 2008 року по 18 квітня 2028 року, у вигляді не поновлювальної лінії. (а.с.25)

В матеріалах справи наявна заява, з якої вбачаться, що позичальник 18 квітня 2008 року звернувся до банку із заявою на видачу готівки №1 у сумі 32 000 дол. США.(а.с.62) Відповідач вважає вказану заяву недопустимим доказом, оскільки вона виготовлена у вигляді фотокопії, та окремо вказав, що в матеріалах справи відсутній меморіальний ордер.

Позивачем була надана відповідь, в якій зазначено, що надати оригінал меморіального ордеру та заяви про видачу готівки за кредитним договором від 18 квітня 2008 року, не має змоги, оскільки відповідно до ст.674 Постанови НБУ від 08 грудня 2004 року №604 «Про затвердження переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України із зазначенням строків зберігання» документи у банку зберігаються не більше 5 років. (а.с.84)

Між тим п. 2.1.1 кредитного договору зазначено, що банк зобовязується надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п.8.1 даного договору, а також за умови виконання позичальником умов передбачених п.2.2.7 даного договору. Відповідно до п.2.2.7 кредитного договору позичальник надає банку належним чином оформлені, згідно п.8.3 цього договору, договори іпотеки, який передбачає видачу заставної, поруки й т.і.н. для забезпечення виконання зобовязань за даним договором, договору страхування заставного майна у випадку укладення договору іпотеки згідно п.7.3 цього договору і договір особистого страхування позичальника. (а.с.21)

18 квітня 2008 року позичальник звернувся до ЗАТ «СК «ІНГОССТРАХ» із заявою про укладення договору страхування нерухомості, в якій просив укласти договір страхування обєктів нерухомого майна. (а.с.65)

Між ЗАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» та ОСОБА_2 18 квітня 2008 року був укладений договору страхування майна DNUAGA. (а.с.63) За умовами зазначеного договору, страховик зобовязується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або іншій особі, визначеній у цьому договорі страхувальником, на користь якої укладено цей договір. Цей договір укладено на виконання договору застави, укладеного між ПриватБанком та страхувальником від 18 квітня 2008 року DNUAGA, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 18 квітня 2008 року № DNUAGA. (а.с.63-64)

18 квітня 2008 року позичальник звернувся до ЗАТ «СК «ІНГОССТРАХ» із заявою про укладення договору особистого страхування, в якій просив укласти договір особистого. (а.с.67) 18 квітня 2008 року між ЗАТ «СК «ІНГОССТРАХ» та позичальником був укладений договір особистого страхування DNUAGA, який був укладений для виконання договору застави, укладеного між ПриватБанком та страхувальником від 18 квітня 2008 року DNUAGA, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 18 квітня 2008 року № DNUAGA. (а.с.66)

З огляду на вище вказане, суд приходить до висновку, що позичальником здійснювались дії спрямовані на отримання кредитних коштів.

Крім того, відповідно до п.8.2 кредитного договору для виконання даного договору банк відкриває позичальникові рахунок 6072 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. (а.с.25)

Позичальником за кредитним договором здійснювались платежі на погашення кредитної заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № DNUAGA від 18 квітня 2008 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_2. (а.с.6-13)

Відповідач до банку та правоохоронних органів з приводу невидачі коштів не звертався, навпаки частково здійснював погашення кредиту.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позичальником ОСОБА_2 були отримані кредитні кошти у відповідності до умов кредитного договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 21 квітня 2015 року у позичальника перед банком наявна заборгованість у розмірі 35 734,51 долар США, яка складається з 30 628,74 дол. США - заборгованість за кредитом, 2 683,92 дол. США заборгованість за користування кредитом, 198,75 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом. (а.с.12)

Згідно умов договору позичальник зобовязується використати кредит на цілі, визначені в п.8.1 даного договору , сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.8.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору, погашення кредиту зробити у порядку, сумах і строки, передбачені п.8.1 та п.2.3.3 цього договору., сплатити банку винагороджу згідно п.п.8.1 та 7.2 договору. Періодом сплати вважати період з 21 по 28 число кожного місяця (а.с.а.с.21, 25)

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Всупереч умов кредитного договору, позичальник своєчасно не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, внаслідок чого має значну заборгованість по кредитному договору, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. (а.с.6-13)

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Вирішуючи питання щодо дострокового стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача повної суми заборгованості за кредитом суд виходить с того, що відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, а згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України (яка розміщена параграфі 1 глави 71 цього Кодексу) якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 прострочено внесення чергових платежів по кредиту.

Згідно до умов кредитного договору, у випадках затримання сплати частини кредиту та/або відсотках щонайменше на один календарний місяць, перевищення сумою заборгованості кредиту більше як на 10%, несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту, іншого істотного порушення умов даного договору, позичальник має право повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду, відсотки за фактичний строк його користуванні, в повному обсязі виконати інші зобовязання за договором протягом 30 календарних днів з лати отримання повідомлення про таку вимогу від банку. (а.с.22-23)

Позивачем на адресу позичальника направлялось повідомлення від 25 лютого 2015 року за №30.1.0.0/2 680 у якому позичальнику було запропоновано у термін не пізніше 5 календарні дні погасити прострочену заборгованість, у разі несплати простроченої заборгованості банк вимагає повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції. (а.с.15) Вказане повідомлення 18 березня 2015 року було направлено рекомендованим листом, що підтверджується реєстром поштових відправлень, та фіскальним чеком. (а.с.17-18)

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України (яка розміщена параграфі 1 глави 71 цього Кодексу) якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача виникло зобовязання щодо погашення усієї суми залишку по кредиту.

Вирішуючи питання щодо стягнення з поручителя ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором суд виходить з того, що відповідно до п.5, п.6 договору поруки у випадку невиконання боржником будь-якого зобовязання, передбаченого договором, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання. Поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі 5 календарних дні з моменту отримання вимоги. (а.с.27)

На адресу поручителя було направлено повідомлення від 25 лютого 2015 року за №30.1.0.0/2 680, в якому поручителя було проінформовано, що у позичальника за кредитним договором наявна заборгованість, банк пропонує у термін не пізніше 5 календарні дні погасити прострочену заборгованість, у разі несплати простроченої заборгованості банк вимагає повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції. (а.с.15) Вказане повідомлення 18 березня 2015 року було направлено рекомендованим листом, що підтверджується реєстром поштових відправлень, та фіскальним чеком. (а.с.17-18)

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В матеріалах справи відсутні докази належного виконання позичальником умов кредитного договору у звязку з чим та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладання між сторонами кредитного договору та договору поруки, суд вважає за можливе стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 511, 41 дол. США, яка складається з 30 628, 74 дол. США заборгованість за кредитом, 2 683, 92 дол. США заборгованість за процентами, 198, 75 дол. США заборгованість з комісії. 33 511,41 дол. США за курсом Національного банку України на день ухвалення рішення складає 876 236 (Вісімсот сімдесят шість тисяч двісті тридцять шість) грн. 24 коп.

При вирішені питання щодо вимог позивача в частині стягнення пені та штрафу суд виходить з наступного.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобовязання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України. Саме такого правового висновку дійшов Верховного Суду України в постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-79 цс14.

При таких обставинах не вбачається підстав для стягнення пені та штрафу в іноземній валюті про що заявлені позовні вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України за результатами розгляду сума судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (а.с.1), підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 536, 553, 554, 1050, 610, 625, 1046, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 212 - 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 (вул. ОСОБА_4)АДРЕСА_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 (вул. ОСОБА_4)АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ідентифікаційний код 14360570, місцезнаходження 49094, м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, 50 заборгованість за кредитним договором № DNUAGA від 18.04.2008 року в розмірі:

30 628 доларів 74 центи США заборгованість за кредитом;

2 683 долари 92 центи США заборгованість за процентами;

198 доларів 75 центів США заборгованість з комісії.

а разом: 33 511 (Тридцять три тисячі пятсот одинадцять) доларів 41 цент США, що за курсом Національного банку України на день ухвалення рішення складає 876 236 (Вісімсот сімдесят шість тисяч двісті тридцять шість) грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 (вул. ОСОБА_4)АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ідентифікаційний код 14360570, місцезнаходження 49094, м. Дні-пропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, 50 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 713 (одна тисяча сімсот тринадцять) грн. 34 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 (вул. ОСОБА_4)АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ідентифікаційний код 14360570, місцезнаходження 49094, м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, 50 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 713 (одна тисяча сімсот тринадцять) грн. 34 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 19.02.2016 року.

Суддя С.В. Єдаменко