Справа № 307/538/16-ц
Провадження № 6/307/20/16
УХВАЛА

іменем України

23 лютого 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Ніточко В.В., при секретарі Фера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

В С Т А Н О В И В:

державний виконавець відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_2.

Подання мотивує тим, що у відділі ДВС Тячівського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження ЄДРВП 4539365 з примусового виконання виконавчого листа №АЕ-16, виданого 16 лютого 1999 року Рахівським районним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ІНФОРМАЦІЯ_3, аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

16 січня 2005 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження копію якої було направлено боржнику, надано термін для виконання, та внесено відомості по виконавчому провадженні до Єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень за №4539365.

22 січня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію якої скеровано для виконання до Тячівського ВРЕР УДАЇ УМВС України у Закарпатській області, Тячівське РПТІ, Держтехнагляд, Міськрайдержуправління Держкомзему в м. Тячів для виконання та боржнику для відома. Однак, внести дані до Державного реєстру обтяжень рухомого майна виявилось неможливим, у звязку з відсутністю реєстраційного номера платників податків.

Також, державним виконавцем відділу ДВС надсилалися виклики-попередження боржнику за місцем його проживання, у якому його було повідомлено про наявну заборгованість по аліментам та за яким боржника зобовязано зявитися до відділу ДВС для зясування причин несплати аліментів та вирішення питання щодо подальшої сплати суми боргу. На виклик державного виконавця боржник ОСОБА_2 не зявився та не надав жодних письмових пояснень, щодо невиконання ним даного рішення та неявку до відділу ДВС.

23 грудня 2014 року державним виконавцем було здійснено виїзд за місцем проживання боржника за адресою с. Глибокий Потік, вул. Карбунешть, 101, Тячівського району Закарпатської області, де було встановлено, що за даною адресою боржник не проживає, про що було складено акт.

29 грудня 2014 року державним виконавцем було здійснено повторний виїзд за фактичним місцем проживання боржника за адресою с. Глибокий Потік, вул. Перекрест, 33, Тячівського району Закарпатської області, де боржником ОСОБА_2 було здійснено перешкоду при вчиненні державним виконавцем виконавчих дій, про що було складено акт.

15 січня 2015 року державним виконавцем було направлено до суду подання про примусове проникнення до житла боржника, що знаходиться за адресою с. Глибокий Потік, вул. Перекрест, 33.

19 березня 2015 року та 08 квітня 2015 року повторно державним виконавцем було направлено до Тячівського районного суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_2, однак у задоволенні подань було відмовлено.

03 квітня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення його заборони на його відчуження копію якої скеровано для виконання до реєструючих органів та сторонам для відома.

06 травня 2015 року, державним виконавцем було здійснено виїзд за місцем проживання боржника за адресою с. Глибокий Потік, вул. Карбунешть, 101, Тячівського району Закарпатської області, де було складено акт опису й арешту майна боржника, а саме: транспортного засобу марки ВАЗ 21102, д/з 098-46 РТ.

Станом на 01 грудня 2014 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 28861,75 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості державного виконавця.

У судове засідання державний виконавець відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції не зявився, однак у поданні зазначив, що просить дане подання розглянути без його участі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що у відділі ДВС Тячівського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №АЕ-16, виданого 16 лютого 1999 року Рахівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ІНФОРМАЦІЯ_3, аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

16 січня 2005 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

22 січня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

06 травня 2015 року, державним виконавцем було здійснено виїзд за місцем проживання боржника за адресою с. Глибокий Потік, вул. Карбунешть, 101, Тячівського району Закарпатської області, де було складено акт опису й арешту майна боржника, а саме: транспортного засобу марки ВАЗ 21102, д/з 098-46 РТ.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до пункту 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзді боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобовязань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобовязань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

При цьому, під поняттям "ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням" слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Обовязок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, покладається в даному випадку на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Як вбачається з матеріалів подання, постановою державного виконавця від 16 січня 2005 року відкрито виконавче провадження. В матеріалах подання відсутні будь-які дані які б свідчили про ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення Рахівського районного суду, а сама по собі заборгованість за виконуваним рішенням не свідчить про ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Крім цього, на даний час державною виконавчою службою не реалізоване майно, що належить ОСОБА_2, а саме автомобіль ВАЗ 21102, д/з 098-46 РТ, тобто у боржника є майно, за рахунок якого може бути погашена заборгованість по аліментах.

Крім цього, в поданні не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що обмеження боржника ОСОБА_2 у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання боржником судового рішення і буде сприяти погашенню ним заборгованості, і не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували про те, що боржник дійсно ухилявся від зобовязання, покладеного на нього судовим рішенням.

За таких обставин, суд, вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст. 197, 377-1 ЦПК України, с у д, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2 за кордон відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ніточко В.В.