Справа № 640/9552/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сенаторова В.М.

за участю секретаря - Явнюк К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме той факт, що ціна продажу житлового будинку і земельної ділянки, що знаходиться за адресою:Харківська область, Первомайський район, с. Берека, вул. Соколинська, б. 33 згідно п.2.1 договору купівлі-продажу від 28.04.2015 року є у розмірі 15000 грн.

В обгрунтування поданої заяви ОСОБА_1 вказав, що 28.04.2015 року між ним та ОСОБА_2, який діяв за довіреністю від 23.04.2014 року від імені ОСОБА_3, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, мікрорайон 1/2АДРЕСА_1, було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку і земельної ділянки, що знаходяться за адресою: Харківська обл., Первомайський район, с. Берека, вул. Соколинська, б. 33. Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 Згідно пункту 2.1. вказаного договору ціна продажу будинку і земельної ділянки склала 71000,00 гривень. За правилами купівлі - продажу нерухомих об'єктів перед здійсненням правочину суб'єктом оціночної діяльності було зроблено незалежну оцінку житлового будинку і земельної ділянки. Згідно висновку експерта ринкова вартість вказаного майна склала 71000 гривень 00 копійок. При цьому узгоджена фактична вартість майна склала 15000 гривень 00 копійок у зв'язку з тим, що заявником були понесені додаткові витрати на оформлення усіх правовстановлюючих документів необхідних для правочину. Факт сплати саме цієї суми підтверджується отриманою від ОСОБА_2 розпискою, посвідченою двома свідками: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Як роз'яснив заявнику нотаріус, правочин не можна здійснити за ціною нижчою, ніж це визначено у висновку експерта у зв'язку з тим, що правочин має бути оподаткований виходячи з суми не менше висновку експерта про вартість майна. Сума оцінки не оспорюється і податки сплачені у повному обсязі і оспорюватись не будуть. При цьому нотаріус не роз'яснила усі можливі правові наслідки вказування невірної фактичної вартості майна. ОСОБА_1 зазначає, що, виходячи з договору купівлі - продажу, ним було придбано майно вартістю 71000,00 гривень, яке я маю задекларувати за вказаною ціною, хоча це не відповідає дійсності. Якщо останнім буде задекларовано придбання майна вартістю 71000,00 гривень це позбавить його права на отримання житлової субсидії, адже постановою Кабінету Міністрів України №848 від 21.10.1995 року визначено, що на субсидію не можуть претендувати особи, що зробили протягом року одноразові покупки на 50000,00 гривень і більше. А позбавлення права на субсидію за теперішньою економічною ситуацією у країні і вартості послуг ЖКГ і енергоносіїв може негативно вплинути на його сім'ю. Тому заявник вимушений звернутися до суду для встановлення істини та захисту своїх прав.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому підтримав заяву та просив задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши заінтересовану особу, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідносини.

28.04.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який діяв за довіреністю від 23.04.2014 року від імені ОСОБА_3, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, мікрорайон 1/2АДРЕСА_1, було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: Харківська обл., Первомайський район, с. Берека, вул. Соколинська, б. 33, посвідчений приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 Згідно пункту 2.1. вказаного договору ціна продажу будинку і земельної ділянки склала 71000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян: встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У даному випадку обставини справи свідчать про наявність спору про право, який виник у зв'язку з укладанням між заявником та заінтересованою особою договору купівлі-продажу від 28.04.2015 року.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Ураховуючи викладене, заява відповідно до положень ч. 6 ст. 235 ЦПК України підлягає залишенню без розгляду з роз'ясненням заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 27, 168, 210, ч. 6 ст. 235, ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Роз'яснити право заявника звернутися в порядку позовного провадження.

Суддя -