Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/693/16-ц

Провадження №2/377/349/16

17 листопада 2016 року Славутицький міський суд Київської області в складі головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі: Щуковській А.М., за відсутністю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, -

УСТАНОВИВ:

03 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати за нею та відповідачем право власності на 1/2 частку транспортного засобу марки DAEWOO LANOS, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію СХТ 041764 від 13.06.2015 року, який був придбаний у приватну власність на імя ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 1987 року. У звязку з фактичним припиненням між ними шлюбних стосунків позивач звернулася до суду з позовом про розлучення. Під час шлюбу за рахунок коштів спільного сімейного бюджету сторони набули у власність автомобіль марки DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1, 2010 року випуску, свідоцтво про реєстрацію СХТ 041764 від 13.06.2015 року, який був придбаний у приватну власність на імя відповідача ОСОБА_2, вартість якого на даний час складає 105000 гривень. Намагання позивача вирішити між нею та відповідачем в добровільному порядку шляхом перемовин питання поділу даного виду рухомого майна, набутого за час шлюбу за кошти спільного сімейного бюджету, не призвели до позитивного результату, в звязку з чим вона звернулася з цим позовом до суду. Посилаючись на вимоги ст. 60-61, 69-71 СК України вона просить визнати за нею та за відповідачем право власності на 1/2 частку вищевказаного транспортного засобу, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

У судове засідання позивач не зявилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання за її відсутності та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив проводити судове засідання за його відсутності, визнав позов та просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, - сторони у справі, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 липня 1987 року у Червонозаводському відділі ЗАГСу м.Харкова, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу, копія якого долучена до матеріалів справи.

Як вбачається із змісту позовної заяви, під час шлюбу за рахунок коштів спільного сімейного бюджету сторони набули у власність автомобіль марки DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1, 2010 року випуску, вартість якого на даний час складає 105000 гривень, щодо поділу якого у них виник спір. Спору щодо іншого майна, яке було придбано під час шлюбу, у позивача та відповідача немає.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ № 011764, копія якого додана до позовної заяви, власником автомобіля DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1, 2010 року випуску, зазначено ОСОБА_2, відповідача у справі.

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, суд виходить з положень Сімейного кодексу України та інших нормативних актів, які регулюють спірні відносини.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як визначено ч. 1 ст. 61 цього Кодексу об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч. 2 цієї статті об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно п.22 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як передбачено ч. 1 ст. 69 цього Кодексу, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За правилом ч. 1 ст. 70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виходячи з цього, кожна сторона спору має право на одну другу частину автомобіля, який є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вимога позивача є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки автомобіль придбаний під час шлюбу і є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, проте зареєстрований на ім'я відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

За правилом ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

За змістом ч. 4, ч. 5 ст.71 СК України присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки в праві спільної сумісної власності на неподільну річ (квартиру, автомобіль, земельну ділянку) допускається за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце на підставах, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя до суду з таким позовом.

У тому разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі, не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток без застосування грошової компенсації і припинення права власності одного з подружжя на його частку в такому майні, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Зазначена позиція викладена абз. 3 п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

У зв'язку з цим суд вважає правильним задовольнити позов і визнати право власності позивача та відповідача на одну другу частину автомобіля, за кожним, із залишенням його у спільному користуванні, оскільки в натурі автомобіль поділити неможливо, а жоден із подружжя не вчинив дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України та п. п. 1 п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, від сплати якого звільнена позивач.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку транспортного засобу марки DAEWOO LANOS, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію СХТ 041764 від 13.06.2015 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку транспортного засобу марки DAEWOO LANOS, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію СХТ 041764 від 13.06.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька