Провадження № 2/641/1898/2016 Справа № 641/4502/16-ц
17 листопада 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Григорєва Б.П.,
за участю: секретаря судового засідання - Вакуленко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, ,
Позивач ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідачки матеріальну шкоду у розмірі 89 964 грн., витрат за проведення дослідження зі встановлення вартості відновлювального ремонту у розмірі 1000 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., а також судовий збір у розмірі 1423 грн. 04 коп.
В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 є власником квартири № 50-51, яка знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Маршала Жукова, буд. № 14. Поверхом вище розташована квартира №55, власницею якої є ОСОБА_2 Протягом тривалого часу в квартирі, що належить відповідачці тривають ремонті роботи. 12.02.2016 року відбулося залиття квартири, що належить ОСОБА_1 Загальна вартість із відновлення внутрішнього оздоблення та майна квартири №50-51 складає 89 964 грн.
12.02.16 комісією у складі: начальника дільниці № 22 Комінтернівського району КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_4, інженера дільниці № 22 ОСОБА_5, майстра дільниці № 22 ОСОБА_6, був складений акт про залиття квартири.
Крім того, ОСОБА_1 було запрошено сусідів ОСОБА_7 (мешкає м.Харків, пр..ОСОБА_8, 14, кв.66), ОСОБА_9 (мешкає м.Харків, пр..ОСОБА_8, 14, кв.53) та в присутності зазначених осіб у якості свідків складено акт від 12.02.16 де було також засвідчено наявні пошкодження внаслідок залиття.
Відповідно до вказаних актів вбачається, що залиття відбулось саме з квартири №55, що розташована поверхом вище та належить на праві власності ОСОБА_2
Листом №Б-16/2680.07-03 від 23.03.16 КП «Жилкомсервіс» проінформувало про те, що на момент обстеження комісією внутрішньо будинкові та внутрішньо квартирні трубопроводи централізованого опалення, холодного та гарячого водо забезпечення, каналізації та сантехнічне обладнання знаходилось в технічно справному стані, течі не було. Власником квартири причина залиття була усунена самостійно.
Таким чином, із зазначеного слідує зробити висновок, що залиття відбулось саме з вини відповідача, а не суб'єкта господарювання.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив задовольнити позов у повному обсязі та судовий розгляд проводити за його відсутності. Крім того, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Належним чином повідомлена відповідачка ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавала, зокрема не подавала й доказів стосовно відсутності її вини у залитті квартири.
Третя особа КП "Жилкомсервіс" в судове засідання не з*явилось, про день та час розгляду справи повідомлялось належним чином.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.
У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачки ОСОБА_2, повідомленої належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.
Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири №50-51, яка знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Маршала Жукова, буд. № 14, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 31.05.2012р. та розпорядженням Харківського міського голови №1351 від 23.02.2012 р.
12.02.2016 року відбулося залиття квартири, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Відповідно до акту 2/16 від 12.02.2016р., складеного комісією в складі: начальника дільниці №22 Комінтернівського району КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_4, інженеру дільниці №22 ОСОБА_10, майстра дільниці №22 ОСОБА_11 про те, що при дослідженні квартири №50-51, житлового будинку №14 по пр. Маршала Жукова встановлено, що у зазначеній квартирі є сліди залиття: одежна кімната стеля, стіна площею 1,5 кв.м.; спальня кімната стеля, стіна площею 2 кв.м., також внаслідок залиття сталася деформація підлогового покриття. Згідно висновку комісії, залиття відбулося з квартири №55, яка розташована вище.
На момент обстеження комісією внутрішньо будинкові та внутрішньо квартирні трубопроводи централізованого опалення, холодного та гарячого водо забезпечення, каналізації та сантехнічне обладнання знаходилось в технічно справному стані, течі не було, що підтверджується Листом №Б-16/2680.07-03 від 23.03.16 КП «Жилкомсервіс» за підписом директора ОСОБА_12
Згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16.04.2016р., квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_2
Таким чином, суд вважає, що залиття відбулось саме з вини відповідачки ОСОБА_2
Крім того, 12.02.2016р. ОСОБА_1 було запрошено сусідів ОСОБА_7 (мешкає за адресою: АДРЕСА_2), ОСОБА_9 (мешкає за адресою: АДРЕСА_3), в присутності яких було складено акт, де було також засвідчено наявні пошкодження внаслідок залиття, а саме було пошкоджено: світильник Artemide LOGIKO SOSPENSIONE в кількості однієї штуки; світильники Artemide CASTORE SOSPENSIONE 140 в кількості трьох штук; матрац Sleep&Fly (1600*2000) в кількості одна штука; електропроводка; сліди від залиття на стелі та стіни в гардеробній кімнаті, стелі та стіни в спальній кімнаті із деформацією покриття підлоги.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України така майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Відповідачкою не надано жодних доказів, які могли свідчити про відсутність вини останньої щодо залиття квартири позивача.
П. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», №6 від 27.03.1992 розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи,підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
В силу наведених положень законодавства та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, шкоду повинна відшкодовувати особа, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування збитків, внаслідок залиття квартири знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Як зазначено в ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частинами 1,2 ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до Постанови № 4 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Оскільки внаслідок винних дій відповідачки позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у звязку зі знищенням та пошкодженням його майна, зусиль на відновлення свого порушеного права, суд вважає, що позов в цій частині також підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача усі документально підтверджені витрати по справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_13