Справа №333/249/16-ц
Пр. № 2/333/787/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.04.2016р. м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Сєроштановій Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що він є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Мелітопольського міського суду Запорізької області від 17.11.2011р. з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина та визначено місце проживання сина з відповідачкою.
27.12.2015р. відповідачка ОСОБА_2, одягнув сина не по сезону, відправила останнього до батька в м. Запоріжжя, а 09.01.2016р. заявила позивачу, що син їй не потрібен, що вона від сина відмовляється, 10.01.2016р. пообіцяла вислати на адресу позивача в м. Запоріжжі документи і особисті речі малолітнього ОСОБА_5 13.01.2016р. відповідачка відмовилась висилати позивачу речі сина, мотивуючи своє рішення тим, що у неї є друга дтина, яка буде носити одяг старшого сина. Також свою відмову від сина відповідачка мотивувала своєю хворобою на алкоголізм, постійними конфліктами в родині, безробіттям, а також тим, що вона чекає на третю дитину та тим, що син ОСОБА_4 заважає їй влаштувати своє особисте життя. Позивач просив суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1, зупинити стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 та стягнути на користь позивача з відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду поясненя, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково пояснив суду, що відповідачка не приділяє достатньої уваги вихованню сина, не забезпечує належний догляд за її фізичним розвитком, оскільки дитина потребує за станом здоровя лікування, а відповідачка при цьому не бажає помістити сина в лікарню для отримання медичної допомоги. При цьому син неодноразово заявляв йому, що він не бажає жити з матірю, яка не приділяє йому достатньої уваги та не займається його вихованням, а тому він бажає жити з батьком, просив щоб батько залишив його у себе в м. Запоріжжі і в подальшому бажає проживати з батьком. У січні 2016 р. позивач поїхав до відповідачки в с. Костянтинівку Мелітопольського району забрати сина з метою помістити останнього до лікарні на лікування, як того запропонував лікар, який оглядав сина коли позивач звернувся до останнього у звязку з незадовільним станом здоровя дитини та її фізичним розвитком. Проте відповідачка заперечувала проти того, щоб він забрав дитину та помістив у лікарню, а також і син повідомив йому, що нікуди з ним не поїде, до лікарні він не бажає потрапляти, оскільки, як пояснила йому матір, в лікарні в нього відберуть внутрішні органи. Також позивач зазначив, що його викликав слідчий в. м.Мелітополі у звязку з заявою матері дитини.
З 29.12 2015 року дитина деякий час проживала з ним і він вирішував питання щодо навчання сина в середній школі за місцем свого проживання у м. Запоріжжі.
Позивач не бажає миритися з таким станом речей, коли відповідачка залякує сина та не бажає лікувати останнього, він просить суд визначти місце проживання дитини з батьком. При цьому пояснив суду, що в нього достатня пенсія, яка дозволить утримувати дитину матеріально, задовільні житлові умови, а також просив суд стягнути з відповідачки на його користь на утримання сина аліменти у встановленому законом розмірі. Просив суд задовольнити позов.
Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання не зявилась, надіслала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, а також надала письмові заперечення проти позову, вказавши, що Мелітополькім районним судом м. Запоріжжя неодноразово були ухвалені судові рішення щодо місця проживання дитини, які вирішувались на користь матері, дитина проживає з нею, позивач, батько дитини, неодноразово забирав дитину до себе в Запоріжжя і не повертав дитину у певний час, влаштував до школи № 80 у Комунарському районі в м. Запоріжжі, при цьому не виконував батьківських обовязків по догляду за дитиною та її вихованням. Вона забрала дитину від батька за допомогою міліції та соціальної служби. Без дозволу матері позивач неодноразово намагався вивезти дитину за кордон в Російську Федерацію. Просила суд у задоволенні позову відмовити.
Керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідачки та ухвалити заочне рішення.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та письмові заперечення відповідачки, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
ОСОБА_6 з ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 160, ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.
Відповідно до принципів 2 та 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особисті потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.
ОСОБА_6 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження останнього (а.с.9).
За рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.11.2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.09.2011 року та до його повноліття, до 06.08.2024 року.
ОСОБА_1 отримує пенсію за віком та з його пенсії утримуються аліменти за виконавчим листом № 2-3948/2011 від 17.11.2011 року.
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.11.2011 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба по справам дітей Мелітопольської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, яким позивач просив визначити місце проживання дитини з батьком - відмовлено в повному обсязі.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26.09.2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини задоволено повністю. Відібрано малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 від батька ОСОБА_1 та повернуто матері ОСОБА_2 за місцем її проживання. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з матірю ОСОБА_2 за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Фрунзе, 289.

ОСОБА_6 обстеження матеріально-побутових умов сімї від 25.01.2016р, проведено обстеження матеріально-побутових умов сімї, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, сімя проживає в особистому будинку, де є місце для для відпочинку дітей, підготовки уроків, санітарний стан житлового приміщення задовільний. Мати ОСОБА_2 займається вихованням дітей, не зловживає алкоголем.

Як вбачається з характеристик на учня ООШ № 80 м. Запоріжжя ОСОБА_4 від 14.02.2014р., батько дитини не виконує своїх прямих обовязків в наданні допомоги і контролю за навчанням сина та не забезпечує сприятливий психологічний клімат.

ОСОБА_6 харктеристики на учня ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, останній навчається в ліцеї з першого класу, має хороший фізичний і розумовий розвиток.

ОСОБА_6 характеристики родини учня ІНФОРМАЦІЯ_6, який навчається в Костянтинівському ліцеї „Ерудит, наданої 28.01.2016р., учень ОСОБА_4 мешкає з матірю ОСОБА_2, бабусею та вітчимом за адресою: Мелітопольський район с. Костянтинівка, вул. Фрунзе, 289, родина має двох синів, з яких ОСОБА_4 є старшим.. Житолові умови задовільні, дитина має постійне місце для занять і ігор. Родина має невеличку бібліотеку, користуватись якою залучає і дитину. Є компютер і інтернет. Мати займається домашнім господарством, з відповідальністю ставиться до навчання і виховання сина, адекватно реагує на зауваження вчителів. Весь час мати активно приймає участь у шкільному житті сина, постійно відвідує батьківськи збори, спільно з дитиною проводить свята, відвідує виховні заходи у школі, уникає використання фізичного покарання дитини, привчає дитину до трудової діяльності, допомогає дтині у виконання завдань, постійно співпрацює з класним керівником. Батько хлопчика не проживає разом з дитиною, мати і батько дитини не знаходять спільної мови, допускають суперечки щодо принципових питань у вихованні сина, що негативно впливає на психічний стан дитини. Батько маніпулює дитиною, обіцяючи йому коштовні подарунки.

ОСОБА_6 характеристика, виданої за місцем проживання матері дитини ОСОБА_2 від 28.01.2016р., виданої Костянтинівською сільскою радою, ОСОБА_2 характеризується задовільно, виховує та утримує двох неповнолітніх дітей, проживає з матірю, до сільскої ради скарги на ОСОБА_2 не надходили.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26.09.2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини задоволено повністю. Відібрано малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 від батька ОСОБА_1 та повернуто матері ОСОБА_2 за місцем її проживання. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з матірю ОСОБА_2.

ОСОБА_6 мотивувальної частини вказаного рішення під час розгляду справи по вирішенню місця проживання дитини ОСОБА_4, 2006р.н., судом досліджувався Висновок служби у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації від 25.09.2013р. про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно якого Служба у справах дітей вважає за можливе визначити місце проживання дитини з матірю ОСОБА_2

Обставнини, встановлені судовим рішенням не підлягають доказуванню при розгляді справи між тими ж сторонами, про той же предмет позову відповідно ст. 61 ЦПК України.

Дослідивши вищезазначені докази, надані позивачкою щодо характеристики на останню з місця проживання, характеристик на малолітню дитину з місця навчання (школи та ліцею), акту обстеження матеріально-побутових умов сімї відповідачки, в якій виховується дитина, суд приходить до висновку, що обставини, встановлені рішенням суду у 2013 р. по теперішній час не змінились, а тому вказаний Висновок про доцільність визначення місця проживання дитини з матірю, приймає за чинний на теперішній час.

При цьому суд приймає до уваги, що батько дитини проживає в однокімнатній квартирі, що свідчить про відсутність достатнього місця для сну та навчання малолітньої дитини.

Крім того, вік відповідача складає більше 60 років, він є пенсіонером та отримує пенсію. Відповідно до довідки № 105 від 13.01.2016р. УПФУ в Комунарському районі, позивач ОСОБА_1 отримує пенсію, жодних інших доходів відповідач не має.

Зазначене підтверджується також поясненнями позивача в судовому засіданні щодо відсутності інших доходів, крім пенсії.

Вищевказані обставини свідчать про те, що відповідач не може належним чином матеріально забезпечити малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та надати йому належні умови для фізичного та духовного розвитку.

Виходячи з вищевказаного, беручи до уваги вік дитини, яка потребує материнського піклування, враховуючи інтереси дитини, ставлення матері до виконання батьківських обов'язків, її матеріальне становище, яка є працездатною за віком, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення на його користь аліментів недоведеними, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 212-214, 224 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя А.І. Боровікова