АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/1824/2016 р Головуючий в І інстанції Шумило О.М.
Доповідач Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року листопада 09 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівБазіль Л.В.
Прокопчук Л.П.
за участі секретаряПрушинської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 30 травня 2016 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання членом сім'ї та права на проживання та користування квартирою, та зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, посилався на те, що з 2004 року він проживає однією сім'єю із ОСОБА_6 та веде з нею спільне господарство. Разом з ними в квартирі проживає син відповідачки ОСОБА_6 ОСОБА_7, який одночасно доводиться йому племінником. Позивач вважає що його право на проживання не визнають відповідачі, які відмовляються реєструвати його в квартирі, а в майбутньому хочуть її продати.

Оскільки у нього немає іншого житла, просив суд визнати його членом сім'ї відповідачів та визнати за ним право на проживання та користування квартирою АДРЕСА_1.

Ухвалою Горностаївського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2015 року до участі в справі за вищевказаним позовом у якості співвідповідача було залучено ОСОБА_7.

В січні 2016 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 подали до суду зустрічну позовну заяву, мотивуючи свої вимоги тим, що їм на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, позивач ОСОБА_5 є братом покійного чоловіка ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_5 самовільно, без їх дозволу вселився в спірну квартиру та постійно влаштовує протиправні дії по відношенню до них. На цій підставі просили суд в задоволенні первісного позову ОСОБА_5 відмовити, а їх позов задовольнити та усунути їм перешкоди у користуванні квартирою шляхом виселення позивача.

Рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області від 30 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволено повністю.

Усунуто перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_5

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити, а вимоги за зустрічним позовом залишити без задоволення.

У письмових запереченнях на доводи апеляційної скарги інша сторона їх не визнає, вважає, що районним судом повно та всебічно з'ясовано всі обставини по справі й ухвалено законне та справедливе рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні первісного позову ОСОБА_5 виходив з того, що останнім не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що він є членом сім'ї зі ОСОБА_6, та ОСОБА_7, оскільки не доведено обставини, що сторони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільні витрати та взаємні обов'язки і права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та вважає його вмотивованим.

Відповідно до ч.2, ч.4 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Положення закону стосовно наявності взаємних прав і обов`язків членів сім`ї містять вказівку на наслідки визнання спільних осіб сім`єю: якщо конкретні особи визнаються членами однієї сім`ї, то між ними існують сімейні відносини і у них виникають взаємні права і обов`язки.

Крім того, Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 дано офіційне тлумачення терміну «член сім'ї». Визначено обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є власниками квартири АДРЕСА_1, по ? частині кожний (а.с.14-15).

Позивач, зазначаючи про те, що він є членом сім`ї відповідачки, вказував, що в спірну квартиру він вселився на її прохання, оскільки він був рідним братом її покійного чоловіка, з 2004 року і по цей час вони проживали як одна сім'я, вели спільне господарство, а також разом несли витрати на утримання житла та на проживання.

Відповідачка при розгляді справи в районному суді пояснювала, що проживала зі ОСОБА_5 з 2004 року як чоловік та жінка, але останні чотири роки вони однією сім'єю не проживають, між ними постійно виникають сварки, позивач проживає в квартирі періодично (судове засідання від 19.11.2015 року). Ії пояснення підтверджуються постановами з Горностаївського РВ УМВС, з яких вбачається, що в своїх заявах відповідачка зазначає ОСОБА_5 як співмешканця (а.с.53).

Допитаний судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_8 пояснив, що у 2003 році його дядько ОСОБА_5 продав свій будинок і згодом переселився до ОСОБА_6, а гроші залишив у нього на зберіганні. Вважав їх подружжям, вони разом приходили до нього за грошима, але реєструвати його в своїй квартирі вона не хотіла.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що сторони у справі стали разом проживати з 2004 року, обоє вони зловживали спиртними напоями і на грунті цього між ними виникали сварки. Останні роки ОСОБА_5 спиртне не вживає та все робить по господарству. Щодо спільного ведення ними господарства або сімейного бюджету їй нічого не відомо.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду і вважає, що досліджені судом докази, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 59 ЦПК України, не містять інформацію про те, що позивач є членом сім'ї ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги довідку із Горностаївської селищної ради (а.с.3) та довідку від свідка ОСОБА_9 (а.с.212), з яких вбачається , що він дійсно проживав за адресою спірної квартири разом із ОСОБА_6, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки у вказаних довідках не зазначено час проживання позивача в цій квартирі та підстави проживання, у зв'язку з чим вказані довідки не мають значення для вирішення питання про визнання його членом сім`ї власника квартири.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з рішенням районного суду про виселення ОСОБА_5

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6, та ОСОБА_7, суд першої інстанції посилався на ст. 317, 383, 386, 391 ЦК України та ч.3 ст.116 Житлового кодексу та виходив із доведеності обставин, зазначених у позові про те, що ОСОБА_5 перешкоджає позивачам за зустрічним позовом у реалізації їхніх прав власності, займаючи спірну квартиру без відповідної правової підстави, до якої він вселився самовільно.

Стаття 317 ЦК передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

В суді першої інстанції було з'ясовано, що ОСОБА_5 відповідно до відмітки в паспорті «місце реєстрації» зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. За договором купівлі-продажу житлового будинку від 26.06.2003 року будинок, за адресою за якою зареєстрований позивач, останній продав у 2003 році сторонній особі (а.с.184), з того часу питання щодо реєстрації місця проживання позивачем не вирішено.

Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушення його прав.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самовільно зайняли жиле приміщення виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. При цьому законом визначено сторонньою ту особу, яка не є членом сім'ї власника, займає житлове приміщення без наявності на те його згоди та відповідної правової підстави.

Позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_6 в позові зазначалось, що ОСОБА_5 вселився в дану квартиру без її дозволу. Разом з тим, за обставинами справи встановлено, що ОСОБА_5 проживає у спірній квартирі 12 років. ОСОБА_6 та ОСОБА_10 не зверталися зі скаргами до компетентних органів про його самовільне вселення. Питання про його виселення вони поставили лише після звернення до суду ОСОБА_5 з позовом про визнання його членом їх сім'ї.

Пояснення ОСОБА_6 у судовому засіданні від 19.11.2015 року про те, що всі роки, крім останніх чотирьох, вони проживали як чоловік та жінка, не дає суду підстав вважати, що ОСОБА_5 вселився до спірного житла без згоди його власників.

Сукупність проаналізованих судом обставин свідчить про те, що ОСОБА_5 який вселився до квартири як співмешканець ОСОБА_6 та зі згоди власників квартири, має право на користування нею.

Крім того, не можна вважати обґрунтованим висновок суду в тій частині, що ОСОБА_5 перешкоджає власникам здійснювати право власності, зокрема, розпорядження спірною квартирою, оскільки останній в ній навіть не зареєстрований і ніяким чином не може перешкоди укладанню угод щодо зазначеної квартири.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення районного суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового, про відмову в задоволенні позову про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 30 травня 2016 рокускасувати, ухвалите нове рішення.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 право на користування квартирою АДРЕСА_1,яка належить на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_7.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про усунення перешкод користування квартирою шляхом виселення відмовити.

Рішення в частині стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судових витрат скасувати.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді підпис Л.В. Базіль

підпис Л.П. Прокопчук

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 17 листопада 2016 року

Рішення набрало законної сили 09 листопада 2016 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання О.В. Прушинська