Провадження №2/523/4904/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2016 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

при секретарі Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок №71 по вул.Перемоги в м.Одесі належний відповідачу та тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон. В обгрунтування заяви позивач, посилаючись на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, вказував на те, що на теперішній час відповідач намагається продати будинок та має намір виїхати за межі України.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі вимог ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

На підставі вимог п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що наявний спір щодо стягнення боргу у розмірі 385452,10 грн., тому на час розгляду справи необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на будинок №71 по вул.Перемоги в м.Одесі.

Однак, що стосується вимоги про тимчасове обмеження в праві виїзду за кордон ОСОБА_2, то така вимога не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК. Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Тому, враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суди не можуть застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов'язань, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дані висновки були також зазначені і в розясненнях Верховного Суду України від 01.02.2013 року.

Керуючись ст.ст.151-153,168,209,210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити частково.

Накласти арешт на будинок №71 по вул.Перемоги в м.Одесі, належний на праві власності ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

В іншій частині клопотання відмовити.

Направити дану ухвалу на виконання Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: