Справа № 128/5572/14-ц Провадження № 22-ц/772/757/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 2Доповідач Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Пащенко Л.В.

Суддів: Медяного В.М., Ковальчука О.В.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Вінницького районного суду від 20 січня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вінницької районної державної нотаріальної контори Вінницької області, виконавчого комітету Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, Комунального підприємства «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_4, про визнання правочинів недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вищевказаним позовом.

В заяві зазначала, що вона з народження, а саме: з 02.12.1949 року, проживала з батьками в с. Зарванці Вінницького району. В 1963 році її батьками був збудований будинок по вул. Інтернаціональній, 28(29) в с. Зарванці, після чого добудовувались надвірні будівлі. Вважає, що даний будинок належав її батькам на праві спільної сумісної власності, оскільки був створений спільною працею членів сімї. Після смерті батька в 1970 році вона-позивач прийняла спадщину, в тому числі і на частину зазначеного будинку. В подальшому в даному будинку проживали її брат ОСОБА_5 з дружиною-відповідачем ОСОБА_3. Після смерті брата ОСОБА_5, який помер в 2012 році, вона-позивач вирішила оформити свої спадкові права та їй стало відомо, що дружина брата ОСОБА_3 17.07.2013 року отримала свідоцтво про право на спадщину після його смерті на весь житловий будинок. Дане свідоцтво відповідачу було видано на підставі свідоцтва №144 на право особистої власності на будинок, видане виконкомом Якушинецької сільської ради 18.05.1988 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів №167 від 23.05.1987 року.

Вказані свідоцтва позивач вважає недійсними та такими, що видані всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки рішенням виконкому Вінницької районної ради народних депутатів №167 від 23.05.1987 року домоволодіння ОСОБА_5 не зазначено. Отже, на думку позивача, свідоцтво №144 про право власності на будинок видане без законних підстав, а тому підлягає визнанню недійсним з моменту його видачі та всі подальші дії, які вчинялись на підставі даного свідоцтва також є недійсними, в тому числі і реєстрація прав ОСОБА_5 за вищевказаним свідоцтвом у ВООБТІ.

Тому позивач звернулась з даним позовом до суду та просила визнати недійсними свідоцтво №144 на право особистої власності на жилий будинок №28 по вул. Інтернаціональній в с. Зарванці Вінницького району та свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначений будинок від 17.07.2013 року.

Рішенням Вінницького районного суду від 20 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду, як постановлене з порушенням вимог закону, скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задоволити.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 10.03.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було відхилено, а рішення Вінницького районного суду від 20.01.2015 рокузалишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.12.2015 року було частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 10.03.2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_3 та 3-ї особи - ОСОБА_4, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення по слідуючих підставах.

Судом встановлено, що згідно копії технічного паспорту від 26.04.2013 року на одноквартирний садибний будинок №28(29) по вул. Інтернаціональній, с. Зарванці Вінницького району та інформаційної довідки-характеристики від 11.07.2014 року, житловий будинок було збудовано в 1965 році, господарські будівлі до якого збудовані протягом 1965, 1980, 1990 років (т.1 а.с.141-144).

Згідно копії погосподарської книги за 1959-1963 роки спірне домогосподарство відносилось до суспільної групи колгоспних дворів, членами якого були ОСОБА_7, ОСОБА_8 (дідусь та бабуся позивача), ОСОБА_9, ОСОБА_10 (батьки позивача), ОСОБА_11 (позивач), ОСОБА_12 (сестра позивача і третя особа ОСОБА_4П.), ОСОБА_5 (брат позивача і чоловік відповідача). При цьому вказано, що батьки позивача працюють в кологоспі (т.1 а.с.13).

13.08.1970 року помер батько позивача ОСОБА_9, 16.05.1979 року померла мати позивача ОСОБА_10 (т.1 а.с.9,10).

09.04.1980 року померла бабуся позивача ОСОБА_13, та членами двору залишились лише чоловік відповідача ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_3, яка працювала на той час в кологоспі. Отже будинковолодіння продовжувало станом на 1981 рік залишатись колгоспним двором і ОСОБА_5 був головою двору, що підтверджується копією погосподарської книги за 1980 - 1981 роки (т.1 а.с.14).

З довідки №3950 від 16.10.2012 року, виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району, вбачається, що позивач проживала в спірному будинку з 1949 року по 1978 рік (т.1 а.с.49).

Виконавчим комітетом Вінницької районної ради народних депутатів було винесено рішення від 23.05.1987 року «Про проведення технічної інвентаризації та оформлення прав власності на житлові будинки і будинковолодіння, що належать державним, кооперативним організаціям, а також окремим громадянам і головам колгоспних дворів сіл: Писарівка, Щітки, Якушинці, Зарванці, Лука-Мелешківська, Гавришівка, Тютьки, Агрономічне, Прибузьке, Парпурівці, Хижинці, Майдан-Чапельський», яким було вирішено провести технічну інвентаризацію на житлові будинки і будинковолодіння у вказаних селах, оформити на них право власності, видати громадянам і головам колгоспних дворів свідоцтва про право особистої власності, видачу яких доручити виконкомам місцевих рад даних сіл та Вінницькому ООБТІ провести відповідну реєстрацію документів на житлові будинки (т.1 а.с.88).

На підставі вищеназваного рішення 18.05.1988 року ОСОБА_5 було видано свідоцтво №144 на право особистої власності на жилий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Інтернаціональна,28, с. Зарванці Вінницького району, яке міститься в тому числі в матеріалах інвентарної справи, оглянутої судом в судовому засіданні, та було зареєстроване Вінницьким ООБТІ 18.05.1988 року (а.с.111,113). Належна реєстрація цього свідоцтва №144 підтверджується копією реєстрової книги №1 (т.1 а.с.158).

Згідно рішення виконавчого комітету Якушинецької сільської ради Вінницького району №14 від 04.06.2013 року, номер будинковолодіння, належного ОСОБА_3, змінено з номера 28 на номер 29 (т.1 а.с.112).

Також суд встановив, що 06.08.2012 року помер брат позивача і чоловік відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5. Після його смерті спадщину прийняла ОСОБА_3 як дружина померлого та єдина спадкоємиця першої черги за законом і їй були видані відповідні свідоцтва про право на спадщину, в тому числі оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.07.2014 року на житловий будинок №29 (28) по вул. Інтернаціональнав с. Зарванці Вінницького району (копія спадкової справи-т.1 а.с.125-157).

При цьому зясовано, що позивач також зверталась до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата та намагалась усунути відповідача від права на спадкування, однак в задоволенні відповідного позову було відмовлено (т.1 а.с.135-138).

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61цього Кодексу (обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню).

Згідно ст.563 ЦК Української РСР 1963 року (в редакції, яка діяла на час смерті батька позивача ОСОБА_9, оскільки позивач обґрунтовує позов саме захистом своїх спадкових прав після його смерті) в разі смерті члена колгоспного (одноосібного селянського) двору спадщина в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного (одноосібного селянського) двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила даного розділу (тобто лише в такому випадку застосовуються загальні правила спадкування).

Отже, матеріалами справи встановлено, що підстави для відкриття спадщини на майно колгоспного двору після смерті ОСОБА_9, який помер 13.08.1970 року, були відсутні, оскільки на той час членами цього двору залишалися матір позивача ОСОБА_10, яка померла 16.05.1979 року, бабуся позивача ОСОБА_8, яка померла 09.04.1980 року, а також позивач та чоловік відповідача ОСОБА_5. Третя особа ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5), з її слів, проживала в дворі до 1970 року. Про те, що після смерті батька в дворі залишалися інші його члени, зазначено самою позивачем в позовній заяві (т.1 а.с.3). Тобто, з огляду на те, що на час смерті (13.08.1970 рік) батька позивача - ОСОБА_9 залишалися інші члени колгоспного двору, членом якого був померлий, спадщина на його частку в майні цього двору не відкривалася.

Врахувавши вищевказані обставини справи та вимоги закону, суд дійшов вірного висновку про відмову позивачу ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог, виходячи з того, що у спірних правовідносинах, які виникли щодо майна, віднесеного до суспільної групи колгоспного двору, спадщина на житловий будинок після смерті батька позивача не відкрилася, оскільки він був не останнім членом колгоспного двору, і, відповідно, позивач не могла прийняти у спадщину (успадкувати) після смерті батька частину цього будинку. Відповідач ОСОБА_3 оформила спадкові права після смерті останнього члена цього двору- її чоловіка ОСОБА_5 та правомірно отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.07.2014 року на житловий будинок №29(28) по вул. Інтернаціональна в с. Зарванці Вінницького району. Також позивач не довела невідповідність оскаржуваного свідоцтва №144 на право особистої власності на жилий будинок на імя її брата, рішенню виконавчого комітету Вінницької районної ради народних депутатів за №167 від 23.05.1987 року, на підставі якого це свідоцтво було 18.05.1988 року видане ОСОБА_5П, оскільки назване рішення не стосувалося окремих будинковолодінь, в ньому вказано с. Зарванці, де знаходиться спірне будинковолодіння. Не доведено позивачем ОСОБА_2 і будь-якого свого права на частку у спірному майні на час видачі вказаного свідоцтва (18.05.1988 року), оскільки як член колгоспного двору, втратила таке право до 15.04.1991 року, так як вибула з членів колгоспного двору ще в 1978 році (і це підтвердила сама позивач).

Таким чином, суд повно зясував обставини справи, права та обовязки сторін, перевірив їх доводи і заперечення, дав належну оцінку наданим доказам та постановив рішення, якевідповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги, які аналогічні доводам позовної заяви, безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Л.В. Пащенко

Судді: В.М. Медяний

ОСОБА_14

Згідно з оригіналом: /підпис/