Справа № 640/3608/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.,

за участю секретаря Левченко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Восьма Харківська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3, померлої 08.07.2014 року. В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. 08.07.2014 року померла мити позивача та відповідача ОСОБА_3 За життя матері сторін та на час її смерті вона постійно з 1985 року проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та вона мала низку захворювань, що відображалось також на її психічному стані. З 2007 року вона перебувала у безпорадному стані, не виходила з дому, в звязку з чим не могла самостійно забезпечити умови свого життя, тому потребувала сторонньої допомоги та догляду. Крім того, вона перебувала на обліку в ПНД №3 м. Харкова. За вказаний час позивач прийняла на себе всі витрати на утримання матері: її догляд, лікування, забезпечення необхідними документами, а потім повністю взяла на себе її похорони. Відповідач достовірно знаючи про стан здоровя своєї матері, не приймала взагалі ніяких заходів по наданню допомоги та маючи можливість допомагати їй, навмисно усувалась та ухилялась від надання будь-якої допомоги. На протязі багатьох років ані морально, ані матеріально участі в наданні допомоги не приймала взагалі, тривалий час не провідувала матір. Позивач самостійно доглядала матір, купувала їй необхідні ліки, викликала лікаря, готувала їжу, мила, годувала, забезпечувала належні умови її життя. Внаслідок хвороби матір позивача та відповідача взагалі не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними, внаслідок чого позивач намагалась встановити над нею опіку. Позивач неодноразово зверталась до відповідача за допомогою по догляду за їхньою матірю, однак її намагання виявились марними. Відповідач не приймала участі в організації похорон та витратах на поховання матері. Позивач поховала матір за власні кошти та за власні кошти встановила памятник. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на частину квартири, в якій позивач разом з матірю проживала, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Всі витрати по оплаті комунальних та інших платежів за квартиру здійснює одноособово позивач. Відповідач не приймає участі в оплаті зазначених витрат навіть на свою 1/6 частку вказаної квартири, яку вона успадкувала після смерті батька ОСОБА_4, померлого 30.07.2009 року. У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_3 Свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на її частину спадкового майна не видавалось. Оскільки, відповідач ухилялась від надання допомоги матері, яка внаслідок похилого віку, тяжкої хвороби не могла самостійно забезпечити умови свого життя, тому позивач вимушена звернутись до суду в порядку ст. 1224 ЦК України та усунути відповідача від права на спадщину.

В судове засідання позивач та її представник ОСОБА_5 з`явились, позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином та своєчасно, надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, та письмові заперечення, в яких просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись, що вона не мала змоги допомагати своїй матері, оскільки отримує мінімальну пенсію, не працює, в квартирі, де вона проживає, також додатково мешкають ще 7 чоловік, також вона надіслала на поховання своєї матері 4 000,00 грн.,

а оплату комунальних послуг та інші всі необхідні витрати позивач здійснювала виключно за рахунок пенсії матері. Також відповідач разом зі своїми дітьми в період з 1977 2014рр. постійно навідувала своїх батьків.

Представник третьої особи 8 ХДНК в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі.

Від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мають дітей ОСОБА_6 (після укладання шлюбу ОСОБА_1) Л.І. та ОСОБА_7 (після укладання шлюбу ОСОБА_2).

30.07.2009 року ОСОБА_4 помер, спадкоємцями після його були ОСОБА_3 (дружина), та діти (позивач та відповідач), які після його смерті прийняли спадщину по 1/6 частині квартири №19 в житловому будинку №15 по вул. Чайковська в м. Харкові.

Судом встановлено, що позивач проживала та зареєстрована з 26.07.2012 року разом зі своєю матірю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, а відповідач проживає разом зі своєю сімєю за адресою: РФ, АДРЕСА_3.

08.07.2014 року померла мати позивача та відповідача ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина на її частину в квартирі №19 в житловому будинку №15 по вул. Чайковська в м. Харкові. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є позивач та відповідач, які звернулись з заявами про прийняття спадщини у встановленому законом порядку до 8 ХДНК. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз"яснено судам, що правило ч. 5 ст. 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд, при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Тому для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин : ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування .

Відповідно до п. 6 Постанови ВСУ №7, Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Встановлено, що померла ОСОБА_3 потребувала стороннього догляду, тому позивач зверталась до Київського районного суду м. Харкова з заявою про визнання недієздатної ОСОБА_3 та призначення її опікуном. Відповідно до подання Адміністрації Київського району Виконавчого комітету ХМР від 16.06.2014 року, ОСОБА_3 потребувала сторонньої допомоги, інших осіб, які б виявили бажання опікуватися ОСОБА_3 немає, тому опікунська рада просила призначити позивача опікуном її матері ОСОБА_3 Крім того, в амбулаторній картці ОСОБА_8 є інформація, що її доглядає позивач, яка мешкає разом з матірю. Також позивач здійснювала оплату комунальних послуг, та за її рахунок здійснено поховання матері та установка її памятника.

Відповідно до довідки виданої КЗОЗ ХМКЛ №27 від 16.11.2014 року №1396, ОСОБА_3 мала ряд захворювань, в тому числі і тяжких: кардіострелоз ст. ІІ Б, гіпертонічну хворобу ІІ ст., ПХЖ, деформуючий остеоарікоз та ряд інших захворювань. (а.с. 21).

Разом з цим, позивач при догляді за своєю матірю, сама потребувала сторонньої допомоги, так як з 2010 року є онкохворою, та проходила різні курси лікування, які потребують значного часу та є коштовними.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які були допитані в судовому засідання пояснили, що догляд за своєю матірю здійснювала виключно позивач одноособово, відповідач ніякої допомоги не надавала, на похоранах матері вона стояла осторонь.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Судом встановлено, що відповідач не поліпшує стан спадкового майна, зокрема навіть не сплачує комунальні послуги за свою частину квартири, не допомагала в лікуванні та піклуванні за своєю матірю ОСОБА_3 На обгрунтування своїх доводів відповідач надала документи, які посвідчують, що їх мешкає в квартирі 8 осіб, вона є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 5963,79 руб., але дане посвідчення було видано 20.04.2011 року, копії свідоцтв про народження своїх дітей, які є вже повнолітніми та працездатними, та те, що вона 08.07.2014 року здійснила переказ грошових коштів в розмірі 9853,00 руб., тобто після смерті матері. Також додані пояснення дітей відповідача, які вказують, що їх матір разом з ними відвідувала своїх батьків в м. Харкові за період з 1977 року по 2014 рік, та надані 4 квитки за 25.06.2013 року, 10.07.2011 року, 09.07 2014 року та 11.06.2012 року, які не свідчать про її допомогу своїй матері. Крім того, в своїх запереченнях вона зазначає, що вона згодна відшкодувати витрати, які понесла позивач, але з дати смерті, тобто з 08.07.2014 року, вона так цього і не зробила. Інших належних та допустимих доказів своєї допомоги вона не надала.

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобовязує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

З огляду на наведене, суд, виконавши вимоги закону щодо повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також надавши належну оцінку наданим доказам, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, оскільки вони є обгрунтованими, та такими, що знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. 3, 15,16,1224 ЦК України, ст.ст. 10,11,209, 212, 214-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Усунути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, від права на спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3, померлої 08 липня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, судові витрати в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривень 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області, через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після його проголошення.

Головуючий