Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/65/13- ц
Провадження по справі 2/281/10/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Бичківської К.Г.

при секретарі Стужук Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

позивача по зустрічному позову ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Лугини

справу за позовом ОСОБА_1 до Національної акціонерної страхової компанії Оранта, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування завданих матеріальних і моральних збитків та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, Національно акціонерної страхової компанії Оранта про відшкодування суми страхового відшкодування та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Національної акціонерної страхової компанії Оранта, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування завданих матеріальних і моральних збитків, обґрунтовуючи позовні вимоги, які в подальшому уточнив, ОСОБА_1 зазначає, що 05.04.2011 в обідній час він повертався з м. Києва в смт. Стара Вижівка, Волинської області на власному автомобілі НОМЕР_1 разом із пасажиром ОСОБА_6 і рухався по основній смузі руху автомобільною дорогою Київ-Ковель-Ягодин по території Житомирської області.

Попереду на невеликій швидкості, в попутньому напрямку по узбіччю дороги, ширина якого становила 2,8 м., рухався автомобіль НОМЕР_2 з причепом під керуванням водія ОСОБА_7

Своїм розташуванням на правому узбіччі та невисокою швидкістю водій автомобіля ВАЗ створював умови для безпечного його випередження. Ліворуч від транспортного засобу до осьової лінії залишалась смуга, ширина якої складала 3 м 80 см та була достатньою для безпечного проїзду автомобіля "Peugeot-308" і ОСОБА_1 нею скористався.

Позивач уважно слідкував за рухом і бачив всю дорожню обстановку по ходу руху свого автомобіля: стан дороги, присутність попутного легковика ВАЗ-2101 з причепом та зустрічного легковика "Opel-Vectra" реєстраційний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3.

Приблизно о 14.20 год. на км 175 +700 автомобільної дороги Київ-Ковель-Ягодин, в момент, коли ОСОБА_1 завершував маневр випередження, водій автомобіля "Opel-Vectra" несподівано пригальмував і транспортний засіб понесло на зустрічну смугу. Виявивши виїзд зустрічного автомобіля на його смугу руху, ОСОБА_1 звернув кермо вправо.

Дотичне контактування відбулося на смузі, по якій їхав ОСОБА_1, в процесі роз"їзду легковиків "Peugeot-308" та "Opel-Vectra", після чого останній виїхав за межі дороги і перекинувся.

Огляд на місці події проводили працівники міліції, а представник НАСК "Оранта" із смт. Лугини, який не представився, був присутній при огляді транспортного засобу на стоянці ОСОБА_8 Представник страхової компанії приділяв увагу автомобілю "Opel-Vectra" і до транспортного засобу ОСОБА_1 взагалі не підходив, будь-які документи щодо результатів його роботи на місці ДТП останньому не надавались.

В ході огляду автомобіля "Peugeot-308" виявлено наступні механічні пошкодження: деформовано передній бампер, відірване переднє ліве крило, деформовано передні та задні ліві дверцята, пошкоджений задній бампер, відірване ліве дзеркало заднього виду, розбито передню ліву фару та вітрове скло передніх лівих дверцят.

ОСОБА_1 стверджує, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_3, який порушив Правила дорожнього руху, був неуважний під час руху, транспортний засіб рухався на великій швидкості ближче до середини, а не до правого краю дороги, із салону автомобіля під час руху лунала музика, яка звучала ще й у перекинутому автомобілі.

За фактом скоєння ДТП було складено протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягувався.

19.07.2011 за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, Старовижівським районним судом Волинської області була винесена постанова про закриття провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

НАСК "Оранта" відмовила ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування. Зазначену відмову та дії ОСОБА_3 він вважає такими, що порушують чинне законодавство та його права, як потерпілого від ДТП, а тому просить визнати зазначену ДТП страховим випадком, стягнути з НАСК "Оранта" 50000 грн. страхового відшкодування та стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 солідарно 96373 грн. 69 коп. майнової шкоди, а також стягнути з ОСОБА_3 100000 моральної шкоди та стягнути з відповідачів судові витрати в розмірі 15900 грн., що складають винагороду адвокату за правову допомогу, а також судовий збір.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулись з зустрічною позовною заявою, яку в подальшому уточнювали до ОСОБА_1, Національно акціонерної страхової компанії Оранта про відшкодування суми страхового відшкодування та моральної шкоди.

В зустрічній позовній заяві про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, ОСОБА_3 зазначив, що він керував автомобілем "Opel-Vectra" згідно довіреності від 08.03.2011, який належить ОСОБА_5. Позовну заяву ОСОБА_1 не визнає за безпідставністю і необгрунтованістю позовних вимог, вважає, що в результаті вказаного ДТП йому були заподіяні легкі тілесні ушкодження та матеріальні збитки. Свої вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що за фактом ДТП була проведена дослідча перевірка, за наслідками якої була винесена постанова від 25.05.2011 про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 2 КПК України за ст. 286 КК України, згідно якої дії ОСОБА_1 визнані такими, що порушують ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 в даних дорожніх умовах не відповідали вимогам п.п. 2.3.б, 11.2, 12.3, 14.2.в Правил дорожнього руху України.

Протокол огляду місця ДТП та схема до нього складались в присутності ОСОБА_1 та були підписані ним без будь-яких зауважень, що підтверджується особистими підписами.

Внаслідок ДТП ОСОБА_3 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, а, за повідомленням представника НАСК "Оранта", розмір заподіяних матеріальних збитків, завданих пошкодженням автомобіля становить близько 49000,00 грн.

Також висновок спеціаліста № 518 від 05.06.2011 являється сумнівним і його не можна вважати належним доказом, як і дані щодо вартості ремонту автомобіля ОСОБА_1

За результатами перевірки за фактом ДТП в діях ОСОБА_3 не було виявлено ознак правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У зв"язку із вищевикладеним, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, просять стягнути з НАСК "Оранта" на користь ОСОБА_5 48 490,00 грн. майнової шкоди та з ОСОБА_1 - 510 грн. франшизи.

Також просять стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 7000,00 грн. та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1І - ОСОБА_2 в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнає, так як вважає, що винним у ДТП є ОСОБА_3

Відповідач та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали з тих підстав, що вина ОСОБА_3 у скоєнні ним ДТП нічим не підтверджується. ОСОБА_1 виїхав на зустрічну смугу руху, по якій рухався ОСОБА_3 і не виконання ОСОБА_1 вимог п. 14.2 ПДР знаходиться в причинному звязку з виникненням ДТП. Також позивачем не надано допустимих доказів про визначення розміру матеріального збитку, завданого при ДТП пошкодженням автомобіля ПЕЖО і належного обґрунтування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП.

Предявлені ОСОБА_3 змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, її інтереси в судовому засіданні представляє за дорученням адвокат ОСОБА_4

Представник Національної акціонерної страхової компанії Оранта в судове засідання не зявився, надіслав заперечення, в яких вказав, що позов ОСОБА_1 не визнає з тих підстав, що останній не надав свій автомобіль для огляду, як це вимагає чинне законодавство, а тому правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування у ПАТ НАСК «Оранта» не має.

Відповідно до змінених позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5, то позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти виплати страхової суму 48490 грн., а решту 510 грн. франшизи вважає слід стягнути з ОСОБА_1

Справу просить розглянути без участі представника.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги сторін підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Постановою Старовижівського районного суду № 3-324/11 від 19.07.2011 встановлено, що 24.05.2011 о 09.45 год. був складений протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, з якого вбачається, що ОСОБА_1 05.04.2011 о 14.15 год. на 175-му км +700 м дороги Київ-Ковель-Ягодин у Житомирській області керував автомобілем марки "Пежо 308" державний номер НОМЕР_4, де проявив неувагу, виїхав в момент обгону на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення із автомобілем марки "Опель", який рухався на зустріч, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3 (б), 12.3, 14.2(в) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Зазначеною постановою, яка була залишена без змін постановою апеляційного суду Волинської області від 05.09.2011, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито у зв"язку з відсутнісю складу вказаного правопорушення.

ОСОБА_3 до відповідальності за ДТП не притягувався.

02.03.2011 між ОСОБА_1 та ВАТ НАСК "Оранта" укладений договір АА № 2421213 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким страховик бере на себе зобовязання відшкодувати завдану шкоду життю, здоров"ю та майну третіх осіб, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки - транспортним засобом - "Peugeot-308" з номерним знаком АС6610АТ.

28.03.2011 між ОСОБА_3 та ВАТ НАСК "Оранта" укладений договір АА № 3419920 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким страховик бере на себе зобовязання відшкодувати завдану шкоду життю, здоров"ю та майну третіх осіб, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки - транспортним засобом - "Opel-Vectra" з номерним знаком АМ1757АТ.

Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК, п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" передбачено, що потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до п. 8 зазначеної Постанови, спір про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами ст. 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

За ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз'яснено у п.4 Постанови ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у даній ДТП, а саме: що його дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина відповідача, ОСОБА_1 суду не надав і їх судом не добуто.

Ствердження позивача про те що в даній ДТП винний тільки відповідач суд оцінює критично, виходячи з досліджених матеріалів адміністративної справи (протокол про адміністративне правопорушення, план схеми ДТП, протокол огляду місця ДТП, довідка про ДТП) згідно яких вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП не встановлена. ОСОБА_5 ствердження позивача грунтується на припущеннях, а не на доказах.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової транспортно трасологічної та автотехнічної експертизи № 246/247/15-52 від 28.08.2015, встановити причинний зв"язок між діями водіїв автомобілівPeugeot та Opel (ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідно) та виникненням даної пригоди в рамках даного дослідження не видається за можливе. Разом з тим, експерти дійшли висновку, що місце зіткнення даних транспортних засобів знаходилось в межах проїзної частин автодороги Київ-Ковель дещо перед початком слідів бокового юзу на смузі руху автомобіля Opel. При цьому, за умови відсутності слідової інформації, яка б в повній мірі відображала параметри переміщення транспортних засобів (їх траєкторію) безпосередньо перед пригодою, базуючись лише на наявній слідовій інформації, встановити розташування транспортних засобів відносно елементів проїзної частини в момент первинного їх контактування не видається за можливе.

Проведеним дослідженням встановлено, що автомобіль Peugeot на момент зіткнення перебував в рухомому стані і рухався практично назустріч автомобілю Opel, немає підстав технічного характеру категорично стверджувати про наявність у водія ОСОБА_3 технічної можливості уникнути даного зіткнення, напроти - є підстави вважати, що він не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з автомобілем Peugeot шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним автомобіля Opel, оскільки навіть зупинка автомобіля не виключала можливість зіткнення автомобілів у даному випадку. Однак, за відсутності кількісних параметрів зближення автомобілів Peugeot та Opel (з уточненими характеристиками руху даних транспортних засобів перед пригодою) в категоричній формі стверджувати щодо відсутності у водія ОСОБА_3 технічної можливості уникнути даного зіткнення не можливо.

Оскільки, перед даним зіткненням автомобіль Peugeot виїхав на смугу руху автомобіля Opel, очевидно, що в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_1 не мав переваги на рух відносно автомобіля Opel. Тому технічна можливість попередження даної ДТП з боку водія автомобіля Peugeot ОСОБА_1 забезпечувалась у випадку невиїзду автомобіля Peugeot на смугу зустрічного руху при наявності на ній транспортних засобів, тобто у випадку дотримання водієм ОСОБА_1 вимог п. 14.2.в) ПДР.

У звязку з тим, що доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у даній ДТП, що його дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина відповідача позивач суду не надав і їх судом не добуто.

Твердження представника ОСОБА_1- ОСОБА_2 про те що в даній ДТП винний тільки ОСОБА_3 суд оцінює критично, виходячи з досліджених матеріалів адміністративної справи (протокол про адміністративне правопорушення, план схеми ДТП, протокол огляду місця ДТП, висновок експертів) згідно яких вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП не встановлена. ОСОБА_5 ствердження представника ОСОБА_1 грунтується на припущеннях, а не на доказах. Його посилання на ухвалу апеляційного суду, де вказано, що винним у даному ДТП є ОСОБА_3 безпідставні, так як апеляційний суд переглядав справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

В підтвердження вини ОСОБА_3 представник позивача посилається на показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_6, які були допитані в судовому засіданні, але з їхніх показань з урахуванням висновків експертів суду не представляється можливим встановити вину водіїв, які є сторонами по справі, в скоєнні даного ДТП.

Виходячи з того, що вина у вчиненні ДТП ОСОБА_3 не встановлена, вимоги ОСОБА_1 щодо зобовязання ОСОБА_3 відшкодувати йому завдану шкоду задоволенню не підлягають.

При розгляді справи суд керувався вищезазначеними вимогами та нормами ЦПК України і прийшов до висновку, що позивач не надав належних, достовірних, допустимих доказів, підтверджуючих заподіяння йому шкоди внаслідок ДТП, що відбулася 05.04.2011 року відповідачем ОСОБА_3

Вирішуючи вимогу про стягнення з НАСК «Оранта» страхового відшкодування на користь ОСОБА_1, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до 33.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

06.04.2011 ОСОБА_1 звернувся в НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування (т. 2, а.с. 5,6 додатку).

Згідно ст. 33.3 Закону № 1961-IVводії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Оскільки представник НАСК «Оранта», який був повідомлений вчасно про ДТП і не прибув в законом установлений строк та не оглянув автомобіль, який належить ОСОБА_1, то суд вважає, що страхова компанія зобовязана сплатити йому страхове відшкодування, яке складає 48 490 грн.

Згідно ст. 9.1. Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

9.2. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

А ст. 12.1. Закону № 1961-IV визначає розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Твердження НАСК "Оранта" про ненадання автомобіля для проведення огляду безпідставні.

У зміненій зустрічній позовний заяві ОСОБА_3 і ОСОБА_5 просять стягнути з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_5 48 490 грн. страхового відшкодування. НАСК «Оранта» визнала позов в цій частині.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що в цій частині стягнення страхового відшкодування на користь ОСОБА_5 з НАСК «Оранта» підлягає задоволенню в повному обсязі, а в частині стягнення з ОСОБА_1 франшизи на користь ОСОБА_5 та моральної шкоди і судових витрат на користь ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 задоволенню не підлягають, так як в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що ОСОБА_1 винен у ДТП, учасниками якого були сторони по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 просив суд задовольнити дві позовні вимоги, одна з яких є вимогою майнового характеру, а інша не майнового характеру, отже, задовольняючи позов частково, суд стягує з НАСК "Оранта" на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволених майнових вимог 484,90 грн. судового збору та 3130,63 грн. за надання правової допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 32, 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209 ЦПК України, Постанови ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 р.суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Національної акціонерної страхової компанії Оранта, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування завданих матеріальних і моральних збитків задовольнити частково.

Стягнути з Національно акціонерної страхової компанії Оранта на користь ОСОБА_1 48 490 грн. суми страхового відшкодування, 484,90 грн. судового збору та 3130,63 грн. за надання правової допомоги, в решті частині позову відмовити за безпідставністю.

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, Національно акціонерної страхової компанії Оранта про відшкодування суми страхового відшкодування та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Національно акціонерної страхової компанії Оранта на користь ОСОБА_5 48 490 грн. страхового відшкодування.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди та судових витрат відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З повним рішенням сторони можуть ознайомитись 25 липня 2016 року.

Суддя К. Г. Бичківська