АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Перепелюк Л.М., Одинака О.О.

секретар: Чубрей І.І.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 10 липня 2012 року помер його батько ОСОБА_5 Після смерті останнього залишилося спадкове майно: житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами по 1-ому провулку Першотравневому, 13 в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області, земельна ділянка площею 0,0983 га з цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва на якій розташований вказаний житловий будинок та земельна ділянка площею 0,1361 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яке знаходиться в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області.

Вказував, що житловий будинок був збудований батьком за час шлюбу із ОСОБА_2

22ц-916/16 головуючий по 1 інстанції Єфтемій С.М.

Категорія: 39 доповідач Кулянда М.І.

Вважає, що після смерті батька відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку, ? частину земельної ділянки, що під будинком (0,0983 га) та в цілому на земельну ділянку розмірами 0,1361 га.

Зазначав, що у встановлений законом строк, він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно було відмовлено через не надання ним правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно.

Правовстановлюючі документи на спірне майно знаходяться у ОСОБА_2, яка відмовляється надати, а в інший спосіб він позбавлений права на оформлення спадщини.

У звязку з наведеним, просив суд , в порядку спадкування, визнати за ним право власності на:

- 3/8 частин житлового будинку літ. А загальною площею 69,40 кв.м., житловою площею 33, 70 кв.м. сараїв літ. Б, В, вбиральні літ. Г, погрібу літ. пг, огорожі № 1, 2, що знаходиться по 1-му провулку Першотравневому,13 в селі Остриця, Герцаївського району Чернівецької області;

-3/8 частин земельної ділянки площею 0,0983 га з цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва, кадастровий номер :01:003:0225, що знаходиться в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області., згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 072604 від 23 серпня 2007 року, виданого на імя ОСОБА_5;

- 3/4 частину земельної ділянки площею 0,1361 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:005:0381, що знаходиться в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області, що належала спадкодавцю ОСОБА_5, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №072605 від 23 серпня 2007 року.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позову зазначала, що за час шлюбу із ОСОБА_5 в с. Остриця, по 1-му провулку Першотравневий, № 13 Герцаївського району Чернівецької області побудовано житловий будинок з господарськими спорудами та отримано свідоцтво про право спільної сумісної власності.

Вказувала, що на імя її чоловіка ОСОБА_5 23 серпня 2007 року було оформлено державні акти на право власності на дві земельні ділянки, площами 0,0983 га та 0,1361 га, з цільовим призначенням, відповідно для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого селянського господарства. Так як чоловік помер, а сама вона є непрацездатною, то просила суд, в порядку спадкування за законом, визнати за нею право власності на 5/8 частин житлового будинку та по 1/4 частини земельних ділянок площею 0,0983 га та площею 0,1361 га.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 3/8 частин житлового будинку літ. А загальною площею 69,40 кв.м., сараїв літ. Б, В, вбиральні літ. Г, погрібу літ. пг, огорожі № 1, 2 та 3/8 частин земельної ділянки площею 0,0983 га з цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва, кадастровий номер :01:003:0225 що знаходяться в с. Остриця, 1-й провулок Першотравневий, № 13 Герцаївського району Чернівецької області.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 3/4 частин земельної ділянки площею 0,1361 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:005:0381, розташовану в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про визнання права власності на майно відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання про судові витрати.

На вказане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 та задовольнити її зустрічний позов.

Вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення районного суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 вказаним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з його підставності та доведеності.

Натомість, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з недоведеності порушеного права.

Проте, з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 погодитися не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов його внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що згідно п.п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та ухвалення в цій частині нового рішення, яким вказаний позов слід задовольнити повністю.

Так, згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1261 ЦК України відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно частин 1, 2 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують незалежно від заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Розмір обовязкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 стаття 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Так, згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, тобто батько позивача та ОСОБА_2 з 16 квітня 1983 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1- МИ № 045514, виданого 17 березня 2009 року виконкомом Острицької сільської ради Герцаївського району.

10 липня 2012 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-МИ №106257, виданого виконавчим комітетом Острицької сільської ради Герцаївського району 10 липня 2012 року.

За життя, на випадок своєї смерті, 17 жовтня 2005 року, ОСОБА_5І склав заповіт, посвідчений секретарем Острицької сільської ради Герцаївського району, за яким він заповів належне усе йому майно позивачу ОСОБА_3, який є сином померлого.

Крім ОСОБА_3, спадкоємцями за законом є його дружина - ОСОБА_2, яка є непрацездатною і має право на обовязкову частку.

Після смерті померлого залишилось спадкове майно: житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, що знаходиться по 1-ому провулку Першотравневому, 13 в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області, який зареєстрований 18 травня 2009 року на праві приватної спільної сумісної власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва на право власності на нерухоме майно, яке знаходиться в матеріалах справи (а.с.95).

Відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки, виданих 23 серпня 2007 року, на підставі рішення Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області від 20 квітня 2007 року, ОСОБА_5 на праві власності також належали земельні ділянки площею 0,0983 га з цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва, кадастровий номер :01:003:0225 та площею 0,1361 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 0784000:01:005:0381, що знаходяться в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області.

ОСОБА_2, в установлений законом строк, а саме 17 вересня 2012 року звернулася до Герцаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_5. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 31698446 від 17 вересня 2012 року зареєстрована відповідна спадкова справа. Також із заявою про прийняття спадщини 07 листопада 2012 року звернувся син померлого ОСОБА_3

Згідно листа нотаріуса від 28 листопада 2013 року адресованого позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало ОСОБА_5 було відмовлено з підстав ненадання документів, що підтверджують право власності на майно, яке належало спадкодавцю.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, а також існування заповіту на імя позивача, враховуючи те, що дружина померлого є пенсіонеркою і має право на обовязкову частку в спадщині, колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на ? частку житлового будинку з господарськими спорудами, як співвласниці майна та на обовязкову частку у спадковому майні, що залишилось після смерті її чоловіка, тобто 1/2 +1/8 , а всього 5/8 часток у зазначеному майні.

Аналогічно їй належить 5/8 часток земельної ділянки площею 0,0983 га з цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва, кадастровий номер :01:003:0225, що знаходиться в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області, оскільки вказана земельна ділянка належала позивачці за зустрічним позовом та її померлому чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Зазначену обставину визнав позивач ОСОБА_3 за первісним позовом та фактично встановлено судом, оскільки йому згідно рішення суду у житловому будинку з господарськими спорудами та у земельній ділянці, цільове призначення якої для індивідуального житлового будівництва виділено 3/8 частки.

Що ж стосується земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, то судом правильно встановлено, що вона в цілому є спадковим майном, а тому позивачка ОСОБА_2 за зустрічним позовом має право лише на ? її частки.

Висновок суду першої інстанції щодо відсутності спору та порушення права ОСОБА_2 є помилковим, оскільки наявність чи відсутність порушення права визначає позивач на момент звернення з позовом до суду, чим і скористалась остання.

Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Що ж стосується рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, то підстав для його скасування немає, оскільки останнє ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання права власності на майно підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позову ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання права власності на майно скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на наступне майно:

- 5/8 частин житлового будинку літ. А загальною площею 69,40 кв.м., житловою площею 33, 70 кв.м. сараїв літ. Б, В, вбиральні літ. Г, погрібу літ. пг, огорожі № 1, 2, що знаходиться по 1-му провулку Першотравневому,13 в селі Остриця, Герцаївського району Чернівецької області;

-5/8 частину земельної ділянки площею 0,0983 га з цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва, кадастровий номер :01:003:0225, що знаходиться в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області., згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 072604 від 23 серпня 2007 року, виданого на імя ОСОБА_5;

- ? частину земельної ділянки площею 0,1361 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:005:0381, що знаходиться в с. Остриця, Герцаївського району Чернівецької області, що належала спадкодавцю ОСОБА_5, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №072605 від 23 серпня 2007 року.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) в сумі 1016 гривень 18 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: