Ухвала

іменем україни

14 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Гримич М.К., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 який належить йому на праві приватної власності, та є споживачем електроенергії згідно договору від 19 червня 2013 року. На підставі технічної документації: технічних умов, схеми підключення та укладеного договору, на електромережу його житлового будинку була виділена потужність 25 кВт та встановлений 3-фазний прилад обліку 2-го класу з параметрами 50-100 А. Такими приладами обліку позивач постійно користувався з 18 червня 1998 року. 08 квітня 2014 року у будинку позивача була здійснена заміна приладу обліку електроенергії. Так, відповідачем самовільно, ігноруючи умови договору, був встановлений лічильник 1-го класу точності зі струмом 5-120 А. Встановлений відповідачем прилад обліку не відповідає параметрам, зазначеним в технічних умовах, схемі підключення, виділеній потужності та договору від 19 червня 2013 року.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив зобов'язати відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі - ВАТ «Запоріжжяобленерго») замінити прилад обліку (лічильник) 1-го класу точності з параметрами 5-120 А на лічильник 2-го класу точності зі струмом 50-100 А на передбаченому місці в шафі обліку в житловому будинку АДРЕСА_1

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 19 червня 2013 року між сторонами був укладений договір про користування електричною енергією, за умовами якого енергопостачальник бере на себе зобов'язання надійно постачати споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності у 25 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості (п. 1 договору). У п. 4 договору визначні дані про розрахунковий прилад обліку, а саме: 2 клас точності, 50-100 А, розрахований на напругу 380 В.

Відповідно до п. 10.8 зазначеного договору енергопостачальник має право на вибір типу приладів обліку, для проведення планової (позапланової) заміни, враховуючи план впровадження автоматизації обліку, захисту від викрадення електроенергії, технічну і економічну доцільність, уніфікацію типів засобів обліку, що будуть у власності та експлуатації постачальника електричної енергії.

08 квітня 2014 року в житловому будинку АДРЕСА_1 в присутності позивача була здійснена планова заміна вищевказаного приладу обліку на прилад першого класу точності, розрахований на струм 5-120 А, напругу 380 В, що вбачається з акта від 08 квітня 2014 року, підписаному представником ВАТ «Запоріжжяобленерго» та ОСОБА_4 Позивач жодних зауважень до акта не вніс.

Заміна приладів обліку електроенергії здійснювалася відповідно до проекту, затвердженого наказом генерального директора ВАТ «Запоріжжяобленерго», у зв'язку з технічним переоснащенням електричних мереж. Заміна відбулася у сфері дії міських електричних мереж, у тому числі і тих, що обслуговують вул. Новоросійську в м. Запоріжжі, на якій розташований будинок позивача. Вказана заміна проводилась з метою зменшення втрат від транспортування електроенергії та не пов'язана ані зі зміною тарифів, ані зі зміною обсягу споживання електричної енергії.

Також судом встановлено, що електролічильники (до та після заміни) одного типу та однакові за функціональністю.

Заміна лічильника відбулася за рахунок відповідача.

Скарг на неправильну роботу електролічильника, невірну фіксацію ним обсягу спожитої електричної енергії, його якість ОСОБА_4 не заявлено.

За положеннями ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п. 37 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, до обов'язав енергопостачальника віднесено заміну засобів обліку.

Згідно з п. 2 вказаних вище Правил засоби обліку - засоби вимірювальної техніки, у тому числі лічильники, трансформатори струму та напруги, кола обліку, які використовуються для визначення обсягу електричної енергії та величини споживання електричної потужності та є складовою вузла обліку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства здійснено заміну приладу обліку електричної енергії і такі дії останнього не порушують прав та інтересів позивача.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

М.К.Гримич

О.С.Ткачук