Справа № 386/1293/15-ц
Провадження № 2/386/13/16
16 лютого 2016 року смт. Голованівськ
Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді Бутенко О. Ф.
секретаря судового засідання - Ю.Ю. Фенюшиної
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства дорожнього зв»язку , інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв»язок» про стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною заявою , в якій вказав , що рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2015 року задоволено його позов до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільнення та виплаті середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати при звільнення , стягнув з відповідача на його користь 32 455 грн заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 26.05.2014 року по 01.01.2015 року , всього в загальній сумі 37 970 грн .
Вказану суду відповідач виплатив йому 14.08.2015 року , що підтверджується меморіальним ордером № 5428818 , отже затримка розрахунку складає 7,5 місяців .
Згідно розрахунку середнього заробітку , викладеного в рішенні суду від 15.01.2015 року , його середній заробіток складає 124,27 грн за один день , тобто за 7 місяців 14 днів відповідач зобов»язаний компенсувати йому 19 137 ,58 грн.
Крім того , відповідач зобов»язаний компенсувати йому втрату частини заробітної плати в зв»язку з порушенням термінів її виплати за період з квітня 2013 року по грудень 2013 року та з березня 2014 року по травень 2014 року з урахуванням інфляції , що складає 22 642,64 грн.
Просить позов задовольнити , стягнути з відповідача на його користь 41 780 грн 22 коп .
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав , зазначених в заяві і суду пояснив , що рішення суду від 15.01.2015 року відповідач виконав лише 14.08.2015 року , виплатив йому 37 970 грн 76 коп .
В зв»язку з тим , що з квітня 2013 року відповідач виплачував йому заробітну плату несвоєчасно , він щомісяця втрачав частину заробітку в зв»язку з інфляцією , його заробітну плату відповідач не індексував .
Враховуючи затримку розрахунку з 01.01.2015 року по 14.08.2015 року , коефіцієнти компенсації в зв»язку з інфляцією за період з квітня 2013 року по серпень 2015 року просить позов задовольнити в повному обсязі , стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку , тобто з 01.01.2015 року по 14.08.2015 року виходячи з середнього заробітку за день в розмірі 124 ,27 грн , втрату частини заробітку в зв»язку з інфляцією відповідно до наданого ним розрахунку , всього в загальній сумі 41 780 грн 22 коп , судові витрати в розмірі 487 грн 20 коп та витрати по оплаті юридичної допомоги в розмірі 200 грн .
Представник відповідача державного підприємства дорожнього зв»язку , інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв»язок» в судові засідання 14.12.2015 року , 12.01., 03.02. та 16.02.2016 року не з»явився , будь-яких заперечень чи повідомлень суду не надав , рекомендовані листи одержав під підпис 30.11.2015 року , 25.12.2015 року , 18.01.2016 року та 12.02.2016 р , тому суд , відповідно до вимог ст.. 224 ЦПК України , зі згоди позивача ухвалює рішення в заочному порядку за наявними у справі доказами .
Суд , заслухавши позивача , дослідивши надані позивачем документи , повно і всебічно з»ясувавши всі фактичні обставини справи , на яких ґрунтуються позовні вимоги , об»єктивно оцінивши докази , які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті , вивчивши законодавство , що регулює зазначені правовідносини, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного :
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював у відповідача на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування апаратури та пристроїв зв»язку 6 розряду і 26.05.2014 року був звільнений з посади в зв»язку з скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, але відповідач з ним вчасно не розрахувався , на момент звільнення залишок боргу становив 32 455 грн 89 коп , який був визнаний сторонами , не підлягав доказуванню і згідно рішення суду від 15.01.2015 року був стягнутий з відповідача на користь позивача .
Крім того , на користь позивача було стягнуто з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 3514,87 грн , всього в загальній сумі 37 970 грн 76 коп .
Відповідач рішення суду від 15.01.2015 року виконав в повному обсязі , але несвоєчасно , вказані кошти перерахував на рахунок позивача ОСОБА_1 лише 14.08.2015 року , тобто знову затримав розрахунок з позивачем на 7 місяців .
Враховуючи те , що середній заробіток позивачу було стягнуто станом по 01.01.2015 року , а повний розрахунок з ним відповідач провів 14.08.2015 року , затримка розрахунку має місце з 01.01.2015 року по 14.08.2015 року , тобто 7 місяців і 14 днів .
Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього ж Кодексу, якою передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Позивач ОСОБА_1 , не отримавши розрахунку після звільнення з посади , відповідно до вимог ч. 2 ст. 233 КЗпП України , звернувся до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати , суд 15.01.2015 року його позов задовольнив , але відповідач , ігноруючи рішення суду , провів повний розрахунок з позивачем лише через 7 місяців і 14 днів , тобто вимоги позивача про виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.01.2015 року по 14.08.2015 року є обгрунтованими.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Меньшакова проти України» від 08 квітня 2010 року зазначено , що відповідно до статті 117 КЗпПУ при відсутності спору щодо суми заборгованості із заробітної плати, звільнені працівники мають право на компенсацію за несвоєчасну виплату такої заборгованості за період "фактичного розрахунку" (частина перша статті 117), а при наявності спору про розміри сум заборгованості із заробітної плати компенсація повинна бути виплачена, якщо спір вирішено на користь працівника (частина друга статті 117).
Конституційний Суд України 15 жовтня 2013 року у справі №1-18/2013 №9-рп/2013 в аспекті конституційного звернення дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того , чи були такі суми нараховані роботодавцем.
Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач після рішення суду знову порушив право на отримання позивачем законної винагороди за виконану роботу у вигляді заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку , що в сенсі ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції з прав людини є також порушенням права на мирне володіння майном, тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд враховує вимоги ст.. 27 Закону України «Про оплату праці» , роз'яснення, викладені у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно яких суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням суми, на яку той мав право,частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно з середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.
Відповідно до абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана відповідна виплата.
Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював , середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи .
Згідно довідки № 3195 від 23.12.2014 року , наданої відповідачем, складовими заробітної плати позивача є посадовий оклад в сумі 2632 грн та оплата за вислугу років , тобто позивачу в січні та лютому 2014 року за повні робочі місяці було нараховано по 3070,67 грн , сума до виплати становила 2485,40 грн.
Суд при визначенні середнього заробітку позивача враховує заробітну плату саме за січень та лютий 2014 року , оскільки в березні 2014 року позивач працював лише 3 дні ,в квітні та травні не працював , перебував на лікарняному, тому обраховувати його середній заробіток за вказані місяці неможливо. .
Таким чином , середня заробітна плата позивача на момент звільнення складала 2485,40 грн , середньоденна- ( 4970,8: 40 днів) = 124 грн 27 коп.
Вказана сума визначена за відрахуванням податків та обов»язкових платежів до всіх фондів соціального спрямування .
Згідно ст.. 34 Закону України «Про оплату праці» № 108/95/ВР від 24.03.1995 року , компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв»язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари , тарифів на послуги у порядку , встановленому чинним законодавством .
Ст. 1 та ст.. 2 ЗУ „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 року зазначено , що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу.
Компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам , за період з дня набрання чинності цим законом , тобто починаючи з 01 січня 2001 року . Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.
В п. 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати» , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року , з відповідними змінами , внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 430 від 31.03.2003 року вказано , що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але
невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін
у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.
В судовому засіданні встановлено , що позивачем відповідно до вимог чинного законодавства здійснено розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати в зв»язку з порушенням термінів її виплати .
Суд , виключивши з розрахунку індекси споживчих цін за місяці, в яких повинен був виплачуватись дохід , а саме : квітень 2013 року та березень 2014 року , дійшов до висновку , що сума компенсації доходів складає 22 320 , 48 грн виходячи з наступного :
Заборгованість по заробітній платі Компенсація за наступний місяць , індекс споживчих цін Сума компенсації
Квітень 2013 р 2313,54 грнТравень 74,5 грн2313,54Х74,5 :100=1723,59
Травень 2013 р 2313,54 грнЧервень 74,5 2313,54Х74,5 :100=1723,59
Згідно довідок , наданих відповідачем , а/с-13 , та меморіального ордера № 54288418 від 14.08.2015 року, а/с-16, заборгованість позивачу ОСОБА_1 по заробітній платі за зазначений період 2013-2014 рр була виплачена лише 14.08.2015 року , тобто компенсацію позивачу за втрату ним чистини грошових доходів внаслідок інфляції в зв»язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в сумі 22 320 , 48 грн необхідно стягнути з відповідача - Державного підприємства дорожного зв»язку інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв»язок» на користь позивача ОСОБА_1
Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Оскільки згідно вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-У1 з відповідними змінами - позивач не звільнений від сплати судового збору, тому поніс витрати по оплаті судового збору, які підлягають стягненню з відповідача -Державного підприємства дорожного зв»язку інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв»язок» на користь позивача ОСОБА_1 .
Викладене підтверджується квитанцією про оплату судового збору , а/с- 27 , квитанцією про оплату послуг адвоката, а/с- 34, довідкою державного центру зайнятості , а/с- 42 , рішенням суду від 15.01.2015 року , а/с- 9-11 , довідками № 3/95 від 23.12.2014 року , № 3/94 від 23.12.2014 року ,а/с- 12,13, копією трудової книжки , а/с- 14-15, розрахунком індексації заробітної плати , а/с- 2, меморіальним ордером від 14.08.2015 року № 54288418, а/с- 16 не викликає сумніву, є достовірним, докази є вичерпними .
Керуючись ст. ст. 116, 117, 233 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», № 108/95/ВР від 24.03.1995 р , Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів в зв»язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000р № 2050-111, «Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 .02.2001 року № 159 із змінами , внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 430 від 31.03.2003 року , Рішенням Конституційного Суду України № 9 рп/2013 від 15.10.2013 року, ст.ст. 3, 8, 10, 11, 31, 88, 58-61, 118, 119, 209, 212-215, 220 ЦПК України,суд
Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства дорожного зв»язку інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв»язок» про стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 10 ( десяти ) днів з дня проголошення рішення , а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення в такий же строк з дня складання повного рішення .

Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом 10(десяти) днів з дня отримання копії цього рішення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення суду , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом .

Повне рішення складено 22.02..2016 року.

Суддя: Бутенко О. Ф.