Справа № 379/830/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2016 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Бойка М.Г.

при секретарі: Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща

справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Приватного акціонерного товариства «Ренесанс Життя» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом в якому просив суд визнати недійсним Кредитний договір зі страхування життя позичальника та можливістю перенесення платежу №1730/2452ЕСLКВРS від 11.12.2013 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» з однієї сторони, ОСОБА_1, з другої сторони, та ПрАТ «Ренесанс Життя» (страховик) та у відповідності із статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнити позивача від сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що кредитний договір №1730/2452ЕСLКВРS від 11.12.2013 року укладений між ПАТ «Платинум Банк», ПрАТ «Ренесанс Життя» та ОСОБА_1 є недійсним оскільки при його укладенні було допущено порушення норм, встановлених Законом України «Про захист прав позивачів» (ст.ст. 11, 18), Законом України «Про банки і банківську діяльність» (ст. 55), Законом України «Про третейські суди» (ст. 6). Позивач обґрунтовує недійсності правочину наступним: не належна інформованість позичальника з боку відповідача про умови договору; кредитний договір містить вимоги щодо страхування; умови кредитного договору містять сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту; умови кредитного договору містять третейське застереження.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені належно, про причини неявки суд не повідомили, проте представник позивача надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позивач проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача ТОВ «Платинум Банк» в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, проте надіслав до суду заперечення на позов, в якому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи його тим, що 11.12.2013 року Позичальник з однієї сторони та Кредитор, Страховик з іншої сторони, уклали Кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу № 1730/2452ЕСLКВРS (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до п.п. 1.1. та 1.2. Кредитного договору, ОСОБА_2 надав Позичальнику у тимчасове платне користування з цільовим використанням на поточні потреби ОСОБА_2, а Позичальник зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобов'язання за даним Договором в повному обсязі. За даним договором ОСОБА_2 надає Позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах:

а) сума кредиту - 28320 гривень 00 копійок;

б) строк кредитування - 39 платіжних періодів;

в) фіксована процентна ставка за користування кредитом - 12,0000 % річних;

г) комісія за надання кредиту - 0,00 гривень;

д) комісія за обслуговування кредиту - 694 гривень 00 копійок;

е) цільове призначення - поточні потреби;

ж) дата повернення кредиту - 01,03.2017 року;

Таким чином, за вищезазначеним Кредитним договором Позичальник отримав від Банку кошти, які згідно п. 2.1. Кредитного договору були надані шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника № 1730, що у відповідності до п. 1.3 Кредитного договору відкритий Банком для видачі та зарахування коштів для погашення ОСОБА_2.

Банк заперечує проти доводів Позивача в повному обсязі, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

До підписання Кредитного договору Позивач в повній мірі був ознайомлений з усією інформацією, що передбачена Законом України «Про захист прав споживачів», в письмовому вигляді, про що в Заяві/Анкеті про що Позивач поставив свій підпис та зазначив що «Підписанням цієї заяви/анкети він підтверджує, що з умовами кредитування, наявними формами кредитування з описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача, перевагами та недоліками пропонованих схем кредитування, зокрема щодо можливої суми кредиту, строку, на який кредит може бути одержаний, мети, для якої кредит може бути використаний, варіанти повернення, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, можливість та умови дострокового повернення кредиту, форми та видів його забезпечення тощо, а також із орієнтованою сукупною вартістю кредиту (з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, в тому числі послуги страхування тощо), ознайомлений і ця інформація надана йому в письмовій формі.»

Також, позивач ознайомлений з інформацією після прикінцевих положень, що визначені в розділі 6 Кредитного договору та погодив її, а саме підписанням цього Договору засвідчує, що з Умовами споживчого кредитування Банку ознайомлена та зобов'язується виконувати. Крім того засвідчує, що зміст ст.ст. 6, 627, 207 ЦК України йому роз'яснено, із зразками підписів уповноважених осіб Сторін ознайомлений та надає згоду щодо такої письмової форми цього Договору.

Крім того, Договір містить всю необхідну інформацію визначену ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а процентна ставка є фіксованою та не порушує вимоги встановлені ч. 2 ст. 6 вказаного закону.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Також в ст. 638 ЦК України прописано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину с недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Також, варто зазначити, що згідно п. 7.5 Кредитного договору, клієнт підписанням цього Договору підтверджує, що з Умовами споживчого кредитування Банку ознайомився та зобовязується їх виконувати.

Таким чином, варто зазначити що наявність підписів Позивача в Заяві/Анкеті в кредитному договорі та невідємних його додатках свідчить про те, що Позивач отримав всю необхідну інформацію та погодився з нею, а отже було досягнуто згоди на укладення Кредитного договору та всіх його істотних умов.

Отже, Кредитний договір, є дійсним в розумінні положень визначених ст. 203 ЦК України, а вимоги Позивача безпідставними, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Представник відповідача ПАТ «Ренесанс Життя» двічі в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 11.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (надалі - ОСОБА_2 - Відповідач-1), з однієї сторони, та ОСОБА_1, (надалі - Позичальник/Позивач), з другої сторони, та ПрАТ «Ренесанс Життя» (надалі - Страховик/Відповідач-2) було укладено Кредитний договір зі страхування життя позичальника та можливістю перенесення платежу №1730/2452ЕСLКВРS (надалі - Кредитний Договір).

Укладання цього Договору здійснюється відповідно до Умов споживчого кредитування Банку, які є його невідємною частиною.

За даним Кредитним договором ОСОБА_2 надає Позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, а Позичальник зобовязується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобов'язання за даним Договором в повному обсязі.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору ОСОБА_2 надає Позичальнику грошові кошти (кредит) на наступних умовах:

а) сума кредиту - 28320 грн.;

в) фіксована процентна ставка за користування кредитом - 12,0000 % річних;

г) комісія за надання кредиту - 0,00 грн. (Нуль гривень 00 коп.);

д) комісія за обслуговування кредиту - 694,00 грн.;

е) цільове призначення - поточні потреби;

ж) дата повернення кредиту - 01.03.2017 року;

з) строк кредитування - 39 платіжних періодів.

Датою видачі ОСОБА_2 вважається день списання коштів з позичкового рахунку. Банк формує Графік платежів із зазначенням сум погашення основного боргу за ОСОБА_2, комісії за надання ОСОБА_2, комісії за користування за ОСОБА_2, комісії за обслуговування ОСОБА_2, вартості всіх супутніх послуг та ін. Платіжні періоди у кінці Графіку платежів, в яких не зазначена сума щомісячного платежу, використовуються для перенесення платежу за зверненням Позичальника у порядку, визначеному в розділі 3 цього Договору. Перенесений платіж за ОСОБА_2 сплачується в дату наступного платежу згідно з Графіком платежів, при цьому усі наступні платежі зміщуються на один платіжний період.

При перенесенні платежу за ОСОБА_2 процента за користування кредитом у відповідному платіжному періоді нараховуються у розмірі 0,0001% річних та комісія за обслуговування кредиту становить 0 гривень 00 копійок.

Відповідно з п. 1.3. Кредитного договору для видачі та зарахування коштів для погашення ОСОБА_2 відкриває Позичальнику рахунок №01730 (далі - Рахунок). Позичальник доручає Банку самостійно утримати всі належні комісії, що мають сплачуватися йому при видачі ОСОБА_2, перераховувати з Рахунку кредитні кошти на рахунок Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» для проведення виплати електронного переказу та страхові премії на рахунок Страховика. Банк перераховує страхові премії на рахунок Страховика не пізніше 21 календарного дня з моменту укладання цього Договору.

Також згідно з п. 1.4. Кредитний договір є змішаним договором, який містить елементи різних договорів: Кредитного та Страхування.

Відповідно з п. 2.5. Кредитного договору перерахування коштів для погашення заборгованості за ОСОБА_2 здійснюється Позичальником в період з 24 по 29 число кожного місяця, включно. Перший платіж має бути сплачено не пізніше 29.12.2013 року.

Також згідно з п.п. 2.6, 2.7, 2.8. Кредитного договору дата сплати заборгованості за ОСОБА_2 встановлюється згідно з Додатком №1. У випадку, коли дата сплати припадає на вихідний або святковий день, датою сплати вважається перший робочий день, наступний за датою сплати заборгованості. Платежі з погашення суми заборгованості за ОСОБА_2, сплати процентів за користування ОСОБА_2 та комісії за обслуговування ОСОБА_2 здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів. Погашення Позичальником заборгованості за ОСОБА_2 здійснюється щомісячно рівними платежами в сумі 1635,00 грн, починаючи з першої дати сплати заборгованості. Реальна процентна ставка за ОСОБА_2 становить 106,28% річних; абсолютне значення подорожчання ОСОБА_2 становить 35432,45 грн (п. 2.9 Кредитного договору).

Позивач вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені його права як споживача, оскільки при його укладенні було допущено порушення норм, встановлених Законом України «Про захист прав позивачів» (ст.ст. 11, 18), Законом України «Про банки і банківську діяльність» (ст. 55), Законом України «Про третейські суди» (ст. 6). Позивач обґрунтовує недійсність наступним: не належна інформованість позичальника з боку відповідача про умови договору; кредитний договір містить вимоги щодо страхування; умови кредитного договору містять сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту; умови кредитного договору містять третейське застереження.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. В силу ч. 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 3 ст. 207 ЦК України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Як вбачається, кредитний договір підписаний його сторонами, з урахуванням п. 7.5. Договору, відповідно до якого підписання представниками Банку та Страховика здійснено шляхом нанесення типографськими засобами відбитку печаток та підписів. В п. 7.5. Договору позивальник зазначає, зокрема, що підписанням цього договору він засвідчує, що з Умовами споживчого кредитування Банку ознайомився та зобовязується їх виконувати, із зразками підписів уповноважених осіб Сторін ознайомлений, а також він ознайомлений та погоджується із усіма умовами Програми страхування.

Отже, суд приходить до висновку, що кредитний договір зі страхування життя позичальника №1730/2452ЕСLКВРS від 11.12.2013 року, укладений між ОСОБА_1, ПАТ «Платинум Банк» та ПрАТ «Ренесанс життя» укладено з дотриманням ст. 207 ЦК України.

Кредитний договір зі страхування життя позичальника №1730/2452ЕСLКВРS від 11.12.2013 року укладений між ОСОБА_1, ПАТ «Платинум Банк» та ПрАТ «Ренесанс життя» містить надання Позичальнику грошових коштів з умовою сплати комісії за обслуговування кредиту в розмірі 694,00 грн. (підпункт д) п.1.2. Договору).

Пунктом 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які затверджені постановою НБУ від 10.05.2007р. № 168, встановлено, що банки зобовязані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, зазначивши перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що повязані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач не зобовязаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі по надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються, зокрема, сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), повязаних з одержанням, обслуговуванням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту.

Згідно з визначенням, наданим у ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», послуга діяльність виконавця з надання споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що надання кредиту та його супроводження, зокрема, обслуговування, є фінансовою послугою та підпадає також під визначення послуги, яке надане у статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Отже, в кредитному договорі, що є предметом оспорювання у цій справі, передбачена комісія за обслуговування кредиту, яка включена до сукупної вартості кредиту; вона встановлена у твердій грошовій сумі, зміна якої не передбачена умовами договору, що не суперечить вищенаведеним вимогам законодавства. В той час, як дисбалансом та несправедливими умовами за положення Закону «Про захист прав споживачів» вважається можливість зміни плати за обслуговування кредиту чи встановлення її розміру у відсотковому вираженні від наданого кредиту або його непогашеної частини, і саме це є підставою для визнання таких умов договору недійсними.

Кредитний договір зі страхування життя позичальника №1730/2452ЕСLКВРS від 11.12.2013 року укладений між ОСОБА_1, ПАТ «Платинум Банк» та ПрАТ «Ренесанс життя» містить розділ 4 Умови страхування позичальника за кредитом.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування, в силу ст. 980 ЦК України, можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані (зокрема) з життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).

Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобовязаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (ст.982 ЦК України).

Як вбачається Кредитний договір містить предмет договору страхування (п. 4.1.), страховий випадок (4.5.), розмір грошової суми, в межах якої страховик зобовязаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума) (п. 4.6.), розмір страхового платежу і строки його сплати (п.п. 4.7., 4.9.,4.10.), строк договору (п.4.11.).

Суд приходить до висновку, про необґрунтованість посилань позивача, що умови кредитного договору щодо послуг страхування і навязаною відповідачем страховою компанією є несправедливими.

Кредитний договір зі страхування життя позичальника в р. 6 містить третейське застереження.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Суд вважає, що визначення третейського застереження в кредитному договорі вчинено поза правовідносинами що регулювалися Законом України «Про третейські суди» на час укладення кредитного договору, та в силу ст.ст. 27, 215 ЦК України є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може предявлятися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Суд, врахувавши письмові заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що ПАТ «Платинум Банк» виконав всі зобовязання по вищевказаному договору, надавши обумовлені договором грошові кошти позивачу у повному обсязі, проти чого не заперечував у позовній заяві представник позивача.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Волевиявлення сторін по справі при укладанні договору було вільним, без примусу, ризики з отриманням кредиту позивачем приймались без всяких умов. Кредитний договір від 11.12.2013 року чи окремі пункти цього договору не визнавалися недійсними з підстав, що заявлені в позові по даній цивільній справі, що розглядається.

Суд вважає безпідставними посилання представника позивача на порушення відповідачами норми Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні та виконанні договору.

Так, згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю, або виконанням обовязків найманого працівника. Послуга-діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Згідно ч.1 ст. 11 вищевказаного Закону України між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», абзацем 16 ч.1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» врегульовується питання щодо відомостей, які кредитодавець має повідомити споживачеві до укладення договору споживчого кредиту, а ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» - щодо відомостей, які банк має надавати споживачеві як власному клієнту на його вимогу.

Положення частин 4-11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають такі права споживача, які за своїм змістом можливо реалізувати лише під час виконання договору споживчого кредиту. Зокрема, це право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах, достроково повернути споживчий кредит, не бути примушеним достроково повернути суму споживчого кредиту у разі незначних порушень договору, бути захищеним від суспільного поширення інформації про несплату боргу тощо. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, яка забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Права споживачів на стадії виконання кредитного договору передбачаються також положеннями ст. 1056-1 ЦК України, ч. 4 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ч.2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», згідно з якими банкам заборонено в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами, за винятком випадків, встановлених законом.

Не доведено представником позивача та не встановлено судом, що відповідач порушив положення ст.ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.п. 2.4, 2.5, 3.6, Правил надання банками України інформації позивачу по справі як споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 р. №168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 р. №541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності).

Кредитний договір підписаний сторонами по справі без зауважень, без застережень.

Перед підписанням договору, позивачу по справі була надана банком інформація правового характеру, в тому числі щодо проведення платежів з відсотковою ставкою в річних, про що свідчать підписи позивача (а.с. 12-13). Згідно ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика вважається нечесною, якщо вводить споживача в оману, зокрема, стосовно ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Представником позивача не наведено жодних обставин, стосовно яких позивача введено в оману при укладенні договору, а також стосовно яких його вибір був несвідомим.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

З тексту укладеного оспорюваного договору вбачається, що такі умови договором передбачено, відтак жодних підстав вважати, що при його укладенні позивача введено в оману та приховано інформацію про продукцію (кредит), внаслідок чого його вибір був несвідомим - відсутні.

Тобто, всі умови договору сторони погодили, без будь-яких заперечень.

При вирішенні спору суд діє відповідно до положень статей 10, 60 ЦПК України щодо доведеності обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог, та наданих у підтвердження цьому доказів.

Що стосується позовних вимог щодо визнання пункту 6.1 Розділу 6 Кредитного договору щодо третейського застереження недійсним, судом зазначається наступне.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Враховуючи, що позивач у відносинах з банком є споживачем кредитних послуг, вирішення спору між сторонами не відноситься до компетенції третейських судів згідно з чинним законом, а тому, відповідно, вимоги позивача про визнання недійсним третейського застереження є обгрунтованими.

Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-63цс15.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 вказаного закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з ПАТ «Платинум Банк» та ПрАТ « Ренесанс Життя» на користь держави судового збору в сумі по 275,60 грн. з кожного з них.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 203, 207, 215, 216, 638 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 169, 197, 213-215, 218, 294 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Приватного акціонерного товариства «Ренесанс Життя» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору задовольнити частково.

Визнати недійсним п. 6.1 Розділу 6 Кредитного договору зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу (пошта) № 1730/2452ECLKBPS від 11.12.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Ренесанс Життя».

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», , що знаходиться за адресою: вул. Амосова, 12, м. Київ, 03680, на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ренесанс Життя», , що знаходиться за адресою: вул. Ризька, 8-А, м. Київ, 04112, на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особою, що не була присутня у судовому засіданні з дня отримання копії цього рішення, апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області.

ГОЛОВУЮЧИЙ:______________