У х в а л а

іменем україни

14 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державної служби України з надзвичайних ситуацій, четвертої Державної пожежно-рятувальної частини управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення та свідоцтва про право власності на нерухоме майно за касаційною скаргою Державної служби України з надзвичайних ситуацій, поданою її представником ОСОБА_4, на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року перший заступник прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державної служби України з надзвичайних ситуацій, четвертої Державної пожежно-рятувальної частини управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області № 417-а від 12 грудня 2006 року «Про визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1» і свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що будинок АДРЕСА_1 є власністю держави в особі Верховної Ради України. Органом, який уповноважений здійснювати управління майном, є Державна служба України з надзвичайних ситуацій, а право оперативного управління закріплене за четвертою Державною пожежно-рятувальною частиною УДС України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області. Даний будинок є цілісним майновим комплексом, до складу якого входять депо на чотири автомашини з житловим приміщенням на третьому поверсі. У порушення ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» та ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» рішенням виконавчого комітету Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області № 417-а від 12 грудня 2006 року за відповідачами визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, на підставі зазначеного рішення 24 травня 2007 року останнім видано свідоцтво про право власності на спірну квартиру. Прокурор вказує на те, що оскаржуваним рішенням та свідоцтвом про право власності на квартиру порушено право позивачів, тому просив про задоволення позову.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що на підставі рішення виконавчого комітету Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області від 16 лютого 1993 року, яке є чинним, сім'ї ОСОБА_5 видано ордер на спірну квартиру, відповідачі вселилися у квартиру, з 1999 року проживають в ній і доказів порушень законодавства при приватизації спірної квартири позивач не надав, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2015 року та ухвала апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій, подану її представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: О.В.Кадєтова Г.І.Мостова