Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/326/16-ц

Провадження №2/377/180/16

18 липня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М.,

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

У С Т А Н О В И В:

06 травня 2016 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 вересня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1453. Спільних дітей від шлюбу немає. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. З осені 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, припинили вести спільне господарство. Відповідач через органи РАЦС розірвати шлюб не бажає, тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося, тому що вони розійшлися у поглядах на сімю. Відповідач дуже хотів, щоб вона народила дитину, а вона за станом здоровя не мала змоги це зробити, через це у них виникли непорозуміння, які призвели до того, що шлюбні відносини в них припинилися з листопада 2014 року, і вони стали проживати окремо. На даний час вона усвідомила, що збереження сімї неможливо.

Відповідач визнав позов частково. Суду пояснив, що він згоден на розірвання шлюбу, але заперечує проти того, щоб після розірвання шлюбу у дружини залишилося прізвище ОСОБА_2. Позивач дійсно пропонувала йому розірвати шлюб через органи РАЦС, але він відмовився оформити розлучення в органах РАЦС, оскільки на той час мав намір зберегти сімю. На даний час він погоджується з тим, що сімю зберегти неможливо і бажає розірвати шлюб з позивачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 04 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, копія якого долучена до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04 вересня 2010 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 1453. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_2, дружині ОСОБА_2.

Від шлюбу в них дітей немає.

Як встановлено в судовому засіданні, спільне сімейне життя у позивача та відповідача не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки подружжя, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин з листопада 2014 року, внаслідок чого шлюб носить формальний характер.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сімї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як встановлено в судовому засіданні, спору щодо розподілу сумісно нажитого майна у сторін немає.

У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно письмової заяви позивача після розірвання шлюбу вона бажає надалі іменуватися прізвищем ОСОБА_2.

Заперечення відповідача з приводу залишення його дружиною після розірвання шлюбу прізвища Оксенчук суд до уваги не приймає, оскільки вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу шлюбним чи дошлюбним, є виключним правом того, хто у звязку із шлюбом змінив своє прізвище. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 04 вересня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1453.

Прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька