АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5139/16 Головуючий 1 інст. - Блага І.С.
Справа № 646/3805/16-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори пов'язані із застосуванням
ЗУ «Про захист прав споживачів»
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаззбут», третя особа - ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила:

-визнати протиправним укладення Публічним акціонерним товариством «Харківміськгаз» (далі за тестом - ПАТ «Харківміськгаз») та ОСОБА_5 Договору від 30 липня 2012 року про надання населенню послуг з газопостачання без отримання письмової згоди другого співвласника будинку АДРЕСА_1;

-зобов'язати ПАТ «Харківміськгаз» укласти з позивачем договір розподілу природного газу за вищевказаною адресою без письмової згоди іншого співвласника, ОСОБА_5;

-зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (далі за тестом - «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ») укласти з позивачем договір постачання природного газу побутовим споживачам за вищевказаною адресою без письмової згоди іншого співвласника, ОСОБА_5

Позов обґрунтовано тим, що позивач є співвласником вищевказаного житлового будинку, їй належить 1/4 частка вказаного будинку. Її дядько ОСОБА_5.є другими співвласником, йому належить 3/4 часток будинку. Частки в натурі не виділені. Будинок має єдину систему опалення, його газифікація була проведена у 1969 році на замовлення діда позивача, ОСОБА_6, на ім'я якого у той же період відкрито особовий рахунок на оплату послуг з газопостачання. 26.03.2007р. у приміщенні коридору будинку встановлено газовий лічильник. 30.07.2012р. ПАТ «Харківміськгаз» уклало договір про газопостачання з ОСОБА_5 без дотримання вимог п.4 Правил надання населенню послуг з газопостачання у чинній на той час редакції, тобто без письмової згоди іншого співвласника, яким була ОСОБА_7 Особовий рахунок НОМЕР_1 також відкрито на ім'я ОСОБА_5 без відома та згоди іншого співвласника будинку. 24.04.2015р. ПАТ «Харківміськгаз» за заявою ОСОБА_5 відключило від системи газопостачання АГВ у будинку та на підставі цією заяви забороняє позивачу використовувати газ для опалення будинку увесь опалювальний сезон 2015-2016 року. При цьому співвідповідачі відмовляються укладати договір про газопостачання та договір розподілу природного газу з позивачем без письмової згоди ОСОБА_5, який в будинку не проживає, чим порушують право позивача на користування своєю часткою у праві спільної власності.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, рішення прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, не є законним та обґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, на підставі невірного та неповного дослідження доказів і встановлення обставин у справі. Зокрема, ОСОБА_4 посилається не те, що суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин п. 4, а не п. 6 Глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

Представники відповідачів та третьої особи кожний окремо подали до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість та безпідставність вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін та третьої особи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. (ч. 1 ст. 303 ЦПК України)

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам та їх представникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, а сторонами не оспорюється та підтверджується належними доказами, що позивач ОСОБА_3 є власником 1/4 (однієї четвертої) частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування нерухомого майна від 14.11.2014р., який був укладений між нею та ОСОБА_7 (а.с.9-11, 109-116).

ОСОБА_5 є власником 3/4 (трьох четвертих) частин вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.09.2009р., за яким ним було успадковано 1/4 (одна четверта) частина будинку після батька ОСОБА_6, а також на підставі договору дарування 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку від 24.11.2009р., який був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (а.с.77-81, 109-116).

28.10.2001р. між Відкритим акціонерним товариством «Харківміськгаз» та ОСОБА_8 було укладено договір на надання населенню послуг з газопостачання (а.с.92).

26.03.2007р. між Відкритим акціонерним товариством «Харківміськгаз» та ОСОБА_8 було укладено договір на установку та зберігання вузла природного газу (а.с.94)

Особовий рахунок НОМЕР_2 споживача природного газу за адресою: АДРЕСА_1 відкрито на ім'я ОСОБА_5 (а.с.99). Ця обставина була визнана всіма сторонами у справі.

Оплата послуг з газопостачання за вищевказаною адресою здійснюється позивачем (її представником) та ОСОБА_5 у різних частинах.

Разом з позивачем за вказаною адресою проживають її чоловік, ОСОБА_4, та їх донька ОСОБА_9 (а.с.18-24).

Положеннями ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що побутовим споживачем є фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, до числа яких відносить і газопостачання згідно зі ст..13 цього закону.

Таким чином обидва співвласника будинку АДРЕСА_1, тобто позивач та ОСОБА_5, є споживачами природного газу.

24.04.2015р. за заявою ОСОБА_5 опалювальний прилад у будинку був відключений від системи газопостачання (а.с.33, 34).

Ця обставина не заперечувалася особами, які беруть участь у справі.

Позивач та її представник зверталися до відповідачів та відділу НКРКЕП у Харківській області з листами про підключення АОГВ у будинку та про укладення договорів розподілу природного газу та постачання природного газу.

На ці листи ПАТ «Харківміськгаз», ТОВ «Харківгаззбут» та відділ НКРЕКП надало відповіді, зокрема, щодо відкритого особистого рахунку на ім'я ОСОБА_5, а також порядку та умов укладання вищевказаних договорів, у тому числі, необхідність надання письмової згоди інших співвласників (а.с.31-48).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження виконання позивачем умов, які є необхідними для укладання договору розподілу природного газу, не доведено фактів звернення до іншого співвласника будинку ОСОБА_5 для отримання його згоди на укладання договору розподілу природного газу та постачання природного газу, відмови ОСОБА_5 у наданні такої згоди або відсутності будь-якої відповіді на таке звернення, а також обрання позивачем неналежного способу захисту цивільного права.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції.

Так, Згідно з п.4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, які затверджені Постановою КМУ від 09.12.1999р. №2246 (далі за текстом - Правила) послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку.

Договір підписується газопостачальним і газорозподільним підприємствами і споживачем протягом 14 календарних днів з дня отримання відповідної заяви від споживача.

У разі коли об'єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в договорі.

Вказані положення відповідають вимогам ч. 1 ст. 358 ЦК України, відповідно до якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до п.1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494, договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об'єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов'язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об'єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Пунктом 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобов'язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз'яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу встановлено, що договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

На письмову вимогу споживача Оператор ГРМ зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу.

Позивачем ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді першої інстанції не надано доказів на підтвердження факту звернення нею або її представника до іншого співвласника будинку ОСОБА_5 для отримання його згоди на укладання позивачем договорів розподілу природного газу та постачання природного газу, а також факту відмови ОСОБА_5 у наданні такої згоди або відсутності будь-якої відповіді на таке звернення.

В судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції третя особа ОСОБА_5 заперечував факт такого звернення, на який посилався представник позивача. Ця обставина стороною позивача не спростована, а надана представником позивача копія листа Харківської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 31.05.2016р. №09-07-659 підтверджує факт його звернення 02.12.2015р. до ОСОБА_5 з вимогою про негайне підключення АГВ їх будинку.

Направлення позивачем відповідного звернення ОСОБА_5 25.06.2016р. не може бути підставою визнання рішення суду першої інстанції незаконними та/або необґрунтованим, оскільки було здійснено після його ухвалення.

При розгляді справи судом першої інстанції позивачем у передбаченому процесуальним законом порядку (ч.2 ст.27, ч.1 ст.131, ст.ст.72,168,179, 185 ЦПК України) не надано доказів на підтвердження обставин, посилаючись на які він обґрунтовував свої позовні вимоги.

Також колегія суддів відзначає, що навіть відмова ОСОБА_5, за її наявності, щодо укладання ОСОБА_3 відповідного договору, з урахуванням положень п.4 Правил, не може бути підставою задоволення позову.

За таких обставин ОСОБА_3, відповідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, має право самостійно укласти відповідний договір після виділення їй у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (його поділу), як наслідок припинення спільної часткової власності та присвоєння кожному з нових об'єктів поштової адреси.

Саме відповідні обставини (реконструкція чи технічне переоснащення вже підключеного до ГРМ об'єкта та/або зміна форми власності чи власника об'єкта) передбачені п. 6 Глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (на який посилався апелянт), як підстави укладання договору розподілу природного газу з новим власником.

До настання ж цих обставин вказана норма Кодексу газорозподільних систем не може бути застосований до спірних правовідносин.

Крім того, щодо обраного позивачем способу захисту, а саме зобов'язання відповідачів укласти відповідний договір, то він не відповідає вимогам закону.

Так, за положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

Разом з тим виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним.

Відповідний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 року по справі №6-110цс12.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним укладення ПАТ «Харківміськгаз» та ОСОБА_5 договору від 30 липня 2012 року про надання населенню послуг з газопостачання без отримання письмової згоди другого співвласника будинку АДРЕСА_1, то суд першої інстанції також дійшов правильного висновку, що хоча ОСОБА_7, як другий співвласник, такої згоди не надала, але обраний позивачем спосіб захисту не відповідає ст. 16 ЦК України, та на теперішній час вказаний договір припинив свою дію.

Крім того, ОСОБА_3, яка не була співвласником відповідного будинку на момент укладення договору від 30.07.2012р., необґрунтовано та не доведено, що вказаними діями було порушено її права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо відсутності підстав задоволення позовуОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 червня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський