АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Білич І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

представника позивача та третьої особи ОСОБА_1

представника ПАТ «Родовід Банк» Лисого М.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа: ОСОБА_4 про визнання припиненим договору поруки,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_1

на рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Родовід Банк», третя особа: ОСОБА_4 про визнання припиненим договору поруки.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3, через свого представника ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, таким, що порушує норми матеріального та процесуального права. Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким визнати договір поруки припиненим. Зазначає, що банк збільшив проценту ставку за користування кредитом, тим самим збільшив обсяг відповідальності поручителя без її згоди, що є підставою для припинення договору поруки.

В судовому засіданні представник позивача та третьої особи ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу, посилаючись на доводи викладені в ній, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Справа№758/8433/15-ц/15-ц
№ апеляційного провадження:№22-ц/796/3222/2016
Головуючий у суді першої інстанції Н.М.Ларіонова
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Представник відповідача вважав доводи апеляційної скарги безпідставними та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав, оскільки способом судового захисту є не вимога про припинення договору поруки, а вимога про визнання поруки припиненою, оскільки порука припиняється не з моменту ухвалення судом рішення про це, а з моменту настання підстав, з якими законом пов'язане припинення поруки.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони суперечать вимогам закону та зібраним по справі доказам, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 1 статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до змісту вказаних норм, внесення без згоди поручителя змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності як боржника, так і поручителя, є підставою для визнання поруки такою, що припинена. При цьому, припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Вказані висновки були викладені в постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року №6-88цс11, від 10 жовтня 2012 року №6-112цс12, від 20 лютого 2013 року в справі № 6-172цс12.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК припинення поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Судом встановлено, що 03.07.2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 92.2/АА-00035.08.2, за яким ОСОБА_4 отримав суму коштів у розмірі 19 153доларів США, зі сплатою 13,50% річних, строком до 03.07.2015 року включно.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 03.07.2008 року було укладено договір поруки, за яким ОСОБА_3 зобов'язалася солідарно відповідати перед ПАТ «Родовід Банк» у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_4 з погашення суми кредиту, процентів та пені за вказаним кредитним договором.

15 жовтня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №92.2/АА-00035.08.2 від 03.07.08року, відповідно до якої сторонами було збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами з 13,5 % річних до 16% річних.

Так, пунктом 5.5 договору поруки визначено, що зміни цього договору відбуваються у порядку укладення додаткових угод.

У свою чергу, судом встановлено, що умови договору поруки, укладеного між сторонами, не передбачають права банку підвищувати процентну ставку за користування кредитом без згоди поручителя.

За наведеного, колегія суддів вважає, що умови договору поруки щодо зобов'язання поручителя солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_4 за даним кредитним договором, а також додаткова угода, що укладена між банком та позичальником, не може свідчити про те, що поручитель дала згоду на збільшення обсягу її відповідальності без її згоди, так як дані умови не містять такого положення.

Також, такі умови не дають можливості зробити висновок про те, що поручитель погодилася з тим, що додаткова угода між банком та позичальником може укладатися без її повідомлення. Матеріали справи не містять доказів того, що поручитель була проінформована про збільшення обсягу її відповідальності і не заперечувала проти цього.

Отже, поручитель ОСОБА_3 згоди на внесення вказаних змін до кредитного договору не давала. А відтак, порука ОСОБА_3, установлена на підставі договору поруки від 03.07.2008 року є припиненою згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Та обставина, що ОСОБА_3 просила суд визнати припиненим договір поруки, а не просила визнати поруку припиненою, як це передбачено ч.1 ст.559 ЦК України, не свідчить про те, що вона обрала невірний спосіб захисту свого порушеного, на її думку, права. Так, зі змісту позовної заяви (з врахуванням уточнень від 22.09.2015 року а.с. 27-28), її обґрунтування, посилання на ст.559 ЦК України вбачається, що вона фактично просить суд визнати поруку припиненою і саме з цього повинен був виходити суд.

Посилання представника банку на ту обставину, що у банка відсутні така додаткова угода, що банк не пред'являє до ОСОБА_3 будь-яких вимог за ставкою 16%, а заявляє вимоги лише за ставкою 13,5% за користування кредитом, колегія суддів не бере до уваги, оскільки така додаткова угода існує, вона не розірвана, не визнана недійсною і банк не позбавлений права пред'явити вимоги виходячи саме з підвищеної процентної ставки за користування кредитом - 16%. А, відповідно, банк без згоди поручителя ОСОБА_3 збільшив обсяг її відповідальності, що є самостійною підставою для визнання поруки припиненою.

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції не може бути залишене в силі та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову з наведених підстав.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 243,60 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 535,92 грн., а всього 779,52 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_1, задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Визнати припиненою поруку за договором поруки від 03 липня 2008року укладений між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_3.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 779 (сімсот сімдесят дев'ять) грн. 52 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: