Справа № 275/96/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області

у складі головуючого судді Руденка В.О.,

при секретарі Довгаленко О.І.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Технологічна аграрна компанія об'єднана" про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач по справі ОСОБА_1 у своєму позові зазначив, що у 1999 році отримав у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства земельну ділянку площею 50 га. У 2000 році ним було створено Фермерське господарство «Нона», засновником якого він є. Надаючи пояснення по суті позову зазначив, зокрема, що земельна ділянка оброблялась ним в межах здійснення господарської діяльності, спрямованої на отримання прибутку від продажу отриманого врожаю. Податкі від цієї діяльності сплачувались ФГ «Нона». До складу збитків, які позивач просить стягнути з відповідача, він включає, зокрема, збитки від упущеної вигоди, яку він міг би отримати, якщо б мав змогу продати врожай з засіяних трав. Крім того, згідно письмового розрахунку розміру спричиненої шкоди, позивач включив витрати на заробітну плату за посів багаторічної трави.

Під час розгляду справи, з огляду на зміст пояснень позивача та представника відповідача, судом поста

влено на обговорення учасників провадження питання чи підвідомча дана справа Брусилівському районному суду Житомирської області.

На думку позивача справа підвідомча Брусилівському районному суду Житомирської області, оскільки він звернувся до суду як фізична особа і обґрунтовує свої вимоги тим, що саме як фізична особа поніс збитки від втрати врожаю.

Представник відповідача залишив вирішення питання на розсуд суду.

Вирішуючи це питання у нарадчій кімнаті, суд встановив наступне.

Згідно ст.3 Господарського кодексу України, господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом. Діяльність не господарюючих суб'єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб'єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності не господарюючих суб'єктів. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Внутрішньогосподарськими є відносини, що складаються між структурними підрозділами суб'єкта господарювання, та відносини суб'єкта господарювання з його структурними підрозділами.

Згідно ст.1 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Згідно частини 2 статті 12 цього Закону, права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

Як зазначив позивач і не заперечував представник відповідача, Фермерське господарство «Нона», засновником якого є позивач, було створено на базі земельної ділянки, з приводу використання якої виник спір, що розглядається в межах цієї цивільної справи. Дане фермерське господарство продовжує існувати та сплачувати податки від діяльності, яку здійснює особисто позивач. За своїм змістом і метою ця діяльність є господарською, оскільки є системною і спрямована на отримання прибутку, що також підтверджується підставами вимог про, зокрема, відшкодування майнового збитку від упущеної вигоди та сплаченої заробітної плати за обробляння земельної ділянки.

Отже, з огляду на вищевикладені обставини та враховуючи положення вищенаведених нормативних актів, слід визнати, що цей спір є господарським спором, оскільки виник з правовідносин у сфері господарської діяльності.

Згідно ч.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь субєкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів, підвідомчі господарським судам.

З огляду на це, позивачу слід було звертатись з позовною заявою до господарського суду від імені користувача земельної ділянки, яким з урахуванням обставин справи та згідно ч.2 ст.12 Закону України «Про фермерське господарство» є засноване позивачем фермерське господарство «Нона».

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦК України, суд ухвалою закриває провадження у справі, коли справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.205 п.1, 209-210 ЦПК України, нормами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод щодо права на розгляд справи судом, встановленим законом, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Технологічно аграрна компанія обєднана» про стягнення шкоди.

Повідомити позивачу про те, що справа підлягає розгляду Господарським судом Житомирської області, розташованим за адресою: 10002, м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 5 днів з дня проголошення ухвали до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги через Брусилівський районний суд Житомирської області.

Суддя ОСОБА_3