17.11.2016 Справа № 756/7898/16-ц
Справа № 756/7898/16-ц
Провадження № 2-з/756/287/16
У Х В А Л А

17 листопада 2016 року

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Шумейко О.І., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року відкрито провадження у справі.

16 листопада 2016 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на автомобіль марки «Фольцваген Поло», 2010 року випуску, № шасі НОМЕР_1, який належать на праві власності відповідачу.

В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що у вересні 2016 року між сторонами було розірвано шлюб, а тому відповідач має можливість самостійно, без згоди позивача, відчужити автомобіль на користь третіх осіб.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положеннями ст. 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, а саме позов забезпечується накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з позовної заяви, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 01 листопада 2016 року, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію у розмірі 187500,00 грн., що становить 3/4 вартості автомобіля «Фольцваген», припинити право власності позивача на транспортний засіб та стягнути з відповідача на свою користь 1/2 частину отриманих доходів від підприємницької діяльності ОСОБА_2 у сумі 633742,50 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач не посилається на обставини, що б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, не є співмірними із заявленими нею позовними вимогами, оскільки вимога про визнання за повивачем права власності на частину автомобіля останньою не заявлялася.

За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.І. Шумейко