Справа № 333/5607/16-ц
Провадження № 2/333/2861/16

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2016 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді: Варнавської Л.О.,
при секретарі: Некрашевич Є.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:
19.10.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.08.1973 року під час обслуговування бойової техніки, в результаті вибуху, отримав відрив лівого передпліччя. Первинна хірургічна обробка, гемотраузхіі, антибіотики, загальнозміцнюючий, фізіотерапічне лікування. Був протезован. У ОСОБА_3 розвинувся дискомфорт, відчуття здавлення в перекардіальній області, що супроводжується помірним серцебиттям, що виникає при ходьбі до 800 метрів, курирується в спокої, тяжкість в голові, іноді запаморочення, дискомфорт по ходу хребта переважного грудного відділу, болі в колінних суглобах посилюються до кінця дня. Головні болі, розпирає в тім`яно- потиличної області, двоїння предметів при погляді вниз, запаморочення типу похитування, миготіння мушок перед очима, забудькуватість, болі в ШОП, обмежений обсяг рухів, загальна слабкість. Після проведення лікування зазначених поранень стан його здоров`я не покращився та він вимушений тривалий час знаходитися на лікарняних, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури.

У зв`язку з отриманням зазначених поранень був звільнений з лав Збройних сил за станом здоров`я, йому встановлена ІІ група інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби. Від отриманих травми у нього розвинулись хвороби та погіршився стан здоров`я. У зв`язку з цим, він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, багато коштів витрачає на лікування.

Вважає, що у зв`язку з отриманням поранень під час захисту Вітчизни та отриманням інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби, йому завдана моральна шкода в розмірі 100000,00 грн.

Оцінюючи завдану йому моральну шкоду виходить з тривалості й глибини своїх душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травми, а також фізичного та фактичного значного погіршення стану здоров`я.

На підставі викладеного, просить суд стягнути з Міністерства оборони України на його користь моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн..

Позивач у судове засідання не з`явився, довірив свої інтереси представляти ОСОБА_1 , який позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача Міністерства оборони України Леонов В.М. заперечував проти позову, вважає, що відсутні підстави для його задоволення. Надав до суду письмові заперечення та додатково в судовому засіданні пояснив, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено соціальне забезпечення військовослужбовців у разі встановлення інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, шляхом виплати грошової допомоги, яку позивач отримав. Спеціального закону з визначення порядку та умов відшкодування завданої моральної шкоди законодавцем не прийнято. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази вчинення Міністерством оборони України винних дій щодо позивача та наявність причинного зв`язку між такими діями та моральною шкодою, як і відсутні докази завдання позивачеві моральної шкоди.

Суд,заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та не оспорювалось учасниками судового розгляду, що ОСОБА_3 проходив військову службу в складі Збройних Сил СРСР та був звільнений за станом здоров`я з військової служби 05.10.1973 року лікарською комісією при 301 окружному військоматі військового госпіталю (а.с. 8-9).

02.11.1995 року ОСОБА_3 була повторно встановлена ІІ група інвалідності в зв`язку з хворобою, яка пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія АА № 094780, виданою повторно (а.с. 10).

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, первинно ОСОБА_3 інвалідність була встановлена в 1973 році, одразу після отримання поранення, але інвалідність встановлювалась на певний строк, останній раз була встановлена друга група інвалідності безстроково саме 1995 року. На теперішній час надати документи, які підтверджують первинне встановлення інвалідності не можливо.

Позивач в обґрунтування свої позовних вимог посилається на ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку, який набув чинності 20.12.1991 року.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 р. спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції чи спеціальним законодавством, яке регулює ці правовідносини. А пунктом 5 цієї постанови передбачено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу первинно встановлено ІІ групу інвалідності ще в 1973 році, тобто до набрання чинності ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», коли діючим законодавством України взагалі не передбачалось регулювання правовідносин з відшкодування моральної шкоди. У зв`язку з цим суд прийшов до висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог через їх необґрунтованість.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.

На рішення сторонами, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.О. Варнавська