Справа №583/2718/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/248/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Околота Г. М. ,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 грудня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

Звертаючись з позовом ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість по кредитному договору № 002-20935-140208 від 14.02.2008 року на загальну суму 31147,40 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 грудня 2015 року позов задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору № 002-20935-140208 від 14.02.2008 року на загальну суму 31147,40 грн., вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду змінити, стягнувши з відповідача заборгованість за тілом кредиту в сумі 12274,20 грн., в іншій частині відмовити в задоволені позовних вимог за безпідставністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, представника банку ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи 14.02.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 002-20935-140208, згідно п. 1.2 якого банк відкриває відповідачу картковий рахунок № 4308 в національній валюті України - гривні, випускає та надає Держателю платіжну картку та ПІН код до картки, здійснює обслуговування держателя платіжної картки на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa «Класичний», що міститься в Додатку № 1 до цього Договору та умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Банк відкрив відповідачу відновлювану відкличну кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення цього Договору встановлює кредитний ліміт в сумі 3000,00 грн. (п. 1.3 Договору), яку відповідач використовує для розрахунків за товари чи послуги, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором, та вчинення інших операцій, передбачених договором (п. 1.5 Договору).

Проте, ОСОБА_3 порушив зобовязання по погашенню кредиту, внаслідок чого станом на 20.07.2015 року виникла заборгованість в розмірі 31147,40 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с.13), яка складається:

- тіло кредиту 12506,21 грн.,

- прострочене тіло кредиту 2193,79 грн.,

- заборгованість за відсотками 16447,40 грн.,

- заборгованість за комісіями 0,00 грн.

Вирішуючи даний спір місцевий суд вірно зясував спірні правовідносини, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212 ЦПК України та з врахуванням положень ст.ст. 526, 530,625, 1054 ЦК України дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача.

Доводи апелянта про те, що розрахунок заборгованості є неправильним колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем надано в суді першої інстанції детальний розрахунок наявної заборгованості, в тому числі сум, сплачених позичальником на виконання умов договору, який відповідає погодженим сторонами умовам Договору, Тарифів на обслуговування платіжних карток пакету Visa «Класичний» та умовам, викладеним в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками, в повній мірі був перевірений та досліджений судом, при цьому ОСОБА_3 відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України доказів на спростування правильності проведених позивачем розрахунків не надав.

Колегія суддів погоджується і з висновком суду, що зміна плати за обслуговування кредитного залишку (комісії) з 2,99% від суми використаних кредитних коштів на 3,99% відбулась відповідно до умов Договору та Правил здійснення операцій за картковими рахунками, відповідач в порядку, встановленому Договором та Правилами був повідомлений про нові тарифи, продовжував сплачувати заборгованість з врахуванням збільшеної комісії і претензій щодо цього банку не предявляв. Відповідач та його представник не надали доказів про те, ОСОБА_3 направляв банку свою незгоду з новими тарифами.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтвердив, що позичальник сплачував кошти на погашення заборгованості по мірі фінансової можливості, тобто не в повному обсязі, а сплативши загальну суму коштів, яка перевищує розмір тіла кредиту вважав, що в силу принципу справедливості в достатньому обсязі виконав свої зобовязання перед банком.

Отже, доводи представника ОСОБА_3 викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують та не містять посилань на порушення норм матеріального чи процесуального права, які б потягли ухвалення незаконного рішення, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Тому керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -