Справа № 689/403/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21.11.2016 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шевчик О.М., з участю секретаря Фурман Н.Л., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Ярмолинецького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_5, державний нотаріус другої Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовами до відповідача про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою суду від 11.09.2014 року справи за даними позовами об»єднано в одне провадження.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що 10 лютого 2014 року під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділення в натурі ОСОБА_4 1/4 частки житлового будинку № 1 по вул. Орджонікідзе в смт. Ярмолинці та встановлення порядку користування земельною ділянкою, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 виявила у спадковій справі, заведеній після смерті ОСОБА_7, копію заповіту, який нібито 27 червня 2001 року підписав ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4

Позивач вказує, що даний заповіт від 27.06.2001 року є недійсним з таких підстав: мають місце виправлення в оригіналі заповіту; заповіт посвідчено не у присутності нотаріуса та містить порушення його внесення до реєстру; відсутній рукописний запис у заповіті прізвища, імя та по батькові заповідача; заповіт підписано не ОСОБА_7; ініціатором звернення до нотаріуса, складання та підписання заповіту був не спадкодавець ОСОБА_7, а особа, на яку складено заповіт - ОСОБА_4; текст заповіту не був волею ОСОБА_7 - нотаріус ОСОБА_5 сама за власною ініціативою у своєму офісі склала текст заповіту та роздрукувала його на спеціальному бланку; ОСОБА_7 не проплачував державне мито за посвідчення заповіту та послуги нотаріуса; ОСОБА_7 підписав заповіт у присутності особи, на яку було складено заповіт та у присутності рідної доньки ОСОБА_3; нотаріус ОСОБА_5 грубо порушила всі вимоги щодо посвідчення заповіту та нотаріальну таємницю; недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені для чинності правочину; відсутність вільного волевиявлення спадкодавця; заповіт не виражає волі заповідача; порушення порядку підписання заповіту; недотримання порядку прочитання заповіту; порушення порядку посвідчення заповіту; відсутність необхідних реквізитів заповіту; істотні порушення процедури складання та посвідчення заповіту; обман заповідача.

У зв»язку з цим позивач просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 від 27 червня 2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 2266; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Другої Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 24 травня 2013 року та зареєстроване в реєстрі за № 3-2; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8-му частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою вул. Орджонікідзе, 1, смт. Ярмолинці Ярмолинецького району Хмельницької області та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Позивач також у позовах вказує, що 27.06.2001 року не відходила від батька і цього дня він у присутності нотаріуса в будинку № 1 по вул. Орджонікідзе в смт.Ярмолинці оформив на неї договір дарування належної йому ? будинковолодіння, але ніякого заповіту ні на чию користь він не підписував.

Оскільки позивач вперше взнала про існування заповіту лише в 2013 році, а ознайомилась з його формою та змістом лише 10 лютого 2014 року, то вва¬жає, що встановлений законом строк позовної давності починається з 10 лютого 2014 року, тому просить його поновити.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позовних заявах.

Позивач також пояснила, що батьки говорили про те, що хто їх доглядає, той все і отримає. Вказала, що вона доглядала маму, коли мама померла, вона хотіла забрати батька і вони з сестрою (відповідачкою) вирішили, що батько дарує їй (позивачці) будинок, сестра пішла до нотаріуса, потім вони прийшли до будинку і з»ясувалося, що подарована може бути лише ? частка будинку; сестра казала, що жити в цьому будинку не буде, що вона (позивач) давала гроші на добудову хати, доглядала батька, що 27.06.2001 року батько у її присутності підписував договір дарування, а заповіту не було, що до своєї смерті (2006 року) батько не повідомляв про цей заповіт і вперше вона взнала про нього в червні-липні 2013 року; вказала, що 27.06.2001 року при підписанні договору дарування батько був у свідомості, що після смерті батька не займалася питаннями спадщини, оскільки працювала та була хвора.

Відповідач та її представник позову не визнали, вказали, що заповіт 27.06.2001 року був укладений ОСОБА_7 добровільно, підстав його недійсності, наведених позивачем, немає.

Відповідач ОСОБА_4 також суду пояснила, що на другий день після смерті мами, вона приїхала на похорони, сестра (позивачка) звернулася до неї з питанням, щоб вирішити, з ким залишиться батько, сестра попросила, щоб вона привела додому нотаріуса, щоб оформити по половині хати, нотаріус прийшла додому і сказала, що одна частина буде сестрі по даруванню, а інша частина - їй по заповіту; нотаріус все оформила, батько розписався, спочатку оформили дарування, потім заповіт; також вказала, що за все кошти платила вона сама, а квитанції віддавала позивачці.

Представник відповідача звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що позивачці з самого початку було відомо про наявність оспорюваного заповіту.

Представник третьої особи - приватний нотаріус Ярмолинецького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_5 заперечила проти позову та пояснила, що 27.06.2001 року посвідчила договір дарування і заповіт, спочатку був договір дарування в 11 год.15 хв., потім був заповіт в 11 год. 25 хв.; це було на дому, в той день батько сторін (ОСОБА_7Д.) казав, щоб майно поділити дітям, ? частку було оформлено договором дарування на позивачку, а на іншу частину був заповіт на відповідачку. Нотаріус вказала, що документи були заготовлені нею і що ОСОБА_7 підписував заповіт добровільно, все розумів, вказала, що заповіт він читав сам і що вона роз»яснила йому наслідки його вчинення.

Представник третьої особи - державний нотаріус другої Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 подала заву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.06.2001 року ОСОБА_7 було вчинено заповіт на користь відповідача - ОСОБА_4, який посвідчено приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 2266.

25.03.2006 року ОСОБА_7 помер.

06.06.2006 року відповідач ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7, тобто в силу ст.ст.1269-1270 ЦК України є такою, що прийняла спадщину.

24.05.2013 року ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/8-му частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою вул. Орджонікідзе, 1 смт. Ярмолинці Хмельницької області.

24.05.2013 року державним нотаріусом Другої Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 видано ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно ОСОБА_7, а саме, на 1/8 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою вул. Орджонікідзе, 1 смт. Ярмолинці Ярмолинецького району Хмельницької області.

Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 серії І-БВ № 033919 від 06.06.2006 року та спадковою справою № 244-2006 від 06 червня 2006 року, заведеною після смерті ОСОБА_7

Суд не бере до уваги посилання позивача у позові на те, що заповіт посвідчено не у присутності нотаріуса, оскільки нотаріус ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 27.06.2001 року вона посвідчувала заповіт вдома у ОСОБА_7, вказала про обставини його посвідчення; крім того, позивач, відповідач та свідки ОСОБА_1 (ОСОБА_8) та ОСОБА_9 підтвердили, що нотаріус була в той день у них дома, оскільки вона посвідчувала договір дарування, укладений ОСОБА_7 на користь позивачки.

Суд також не бере до уваги посилання позивача у позові на те, що заповіт підписано не ОСОБА_7, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цього суду не надано; нотаріус ОСОБА_5 пояснила, що всі правочини підписуються особисто і що 27.06.2001 року ОСОБА_7 особисто в її присутності підписав заповіт.

Крім того, згідно висновку експерта № 14762/14763/14-32 від 04.03.2015 року, підписи від імені ОСОБА_7 у графі підпис у двох примірниках заповіту від 27 червня 2001 року, виконані тією ж особою, яка виконала вільний зразок підпису від імені ОСОБА_7 у рядку «підпис» в одному з примірників доручення від 28 грудня 2001 року від імені ОСОБА_7 на ім»я ОСОБА_1 та вільні зразки підписів від імені ОСОБА_7, зображення яких містяться у рядку «Даруватель» графи «підписи» в електрофотокопії одного з примірників договору дарування від 27 червня 2001 року від імені ОСОБА_7 на ім»я ОСОБА_3 та у рядку «Підпис власника паспорта» в електрофотокопії паспорту громадянина України НА 952386, виданого Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області 08.05.2002 року.

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що містяться порушення внесення заповіту до реєстру, оскільки, як вбачається з витягу зі Спадкового реєстру № 5286819 від 06.06.2006 року, оспорюваний заповіт від 27.06.2001 року внесено до спадкового реєстру за № 7282704, серія та номер бланка АЕА 800040, номер в реєстрі нотаріальних дій 2266, що підтверджується реєстром для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу ОСОБА_5

Порядок вчинення оспорюваного заповіту регулюється чинною на той час Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року.

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що у заповіті відсутній рукописний запис прізвища, імя та по - батькові заповідача, оскільки вказаною Інструкцією цього не вимагалося, у пункті 82 Інструкціїї вказано лише, що заповіт повинен бути укладений у письмовій формі та підписаний особисто заповідачем.

Відповідно до абзацу 5 п.17 Інструкції, на прохання заінтересованої особи документ може бути складений нотаріусом.

Нотаріус ОСОБА_5 суду пояснила, що батько сторін казав, щоб майно поділити дітям, і що, коли вона йшла посвідчувати договір дарування і заповіт додому до ОСОБА_7, то документи були нею заготовлені, у зв»язку з чим суд не вбачає, що мало місце порушення порядку складання заповіту з боку нотаріуса.

Суд не бере до уваги посилання позивача і на те, що ОСОБА_7 не проплачував державне мито за посвідчення заповіту та послуги нотаріуса з наступних підстав.

Відповідно до п.9 Інструкції, нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі нотаріусу всіх необхідних документів.

Як вбачається з оспорюваного заповіту, за вчинення нотаріальної дії, стягнуто плату згідно вимог ст.31 Закону України «Про нотаріат», при цьому відповідач ОСОБА_4 суду пояснила, що тоді вона оплачувала всі послуги нотаріуса, однак, Інструкція не містить вимоги щодо того, хто саме повнен оплачувати кошти за вчинення нотаріальної дії.

Позивачем у позові також вказується, що ініціатором звернення до нотаріуса, складання та підписання заповіту був не спадкодавець ОСОБА_7, а особа, на яку було складено за-повіт - ОСОБА_4, що не було вільного волевиявлення спадкодавця та мав місце обман заповідача, однак, в судовому засіданні такі обставини підтвердження не знайшли.

Зокрема, позивач пояснила, що до нотаріуса ходила її сестра ОСОБА_4, привела її додому і на неї (позивачку) був укладений договір дарування.

Відповідач ОСОБА_4 суду пояснила, що вони разом з сестрою прийшли до нотаріуса, потім нотаріус прийшла до додому і пояснила, що батькову частку на сестер можливо розділити таким чином: ? частки на позивачку по договору дарування, ? частки на відповідачку по заповіту.

Нотаріус ОСОБА_10 з цього приводу пояснила, що до неї прийшли дві сестри (позивачка та відповідачка), потім вони пішли до додому, батько був вдома і казав, щоб майно поділити дітям, тому на ? частки було укладено договір дарування на позивачку, а на іншу ? частки заповіт на відповідачку.

Таким чином, як сторони, так і нотаріус, фактично підтвердили, що в той період батько вирішував питання про подальшу долю майна, а саме, поділ його між дітьми, що підтверджується договором дарування та заповітом від 27 червня 2001 року.

Крім того, свідок ОСОБА_11, який є братом сторін, вказав, що батько йому говорив, що дарування і заповіт робили в один день і що дівчатам (ОСОБА_4 і ОСОБА_3) буде по півбудинку, а йому не буде нічого.

Щодо недотримання порядку прочитання заповіту та відсутності необхідних реквізитів заповіту, то позивачем не надано доказів на підтвердження цього.

Крім того, нотаріус пояснила, що ОСОБА_7 все розумів, добровільно підписав заповіт і договір дарування, договір дарування вона йому зачитала, а заповіт він читав сам, йому було роз»яснено наслідки вчинення заповіту.

Щодо посилання позивача на те, що ОСОБА_7 підписав заповіт у присутності особи, на яку було скла¬дено заповіт та у присутності дочки ОСОБА_3, то в судовому засіданні дані обставини не підтверджені.

Так, відповідач ОСОБА_4 вказувала, що в той день батько підписував дарування і заповіт і що в хаті вони були всі, однак, у зв»язку з відсутністю клопотань сторін, судом не вирішувалось питання про допит відповідача ОСОБА_4 як свідка.

Крім того, нотаріус ОСОБА_5 суду пояснила, що в той день дійсно в хаті були позивач і відповідач, але коли вона посвідчувала заповіт, то попросила їх вийти.

Крім того, позивач ОСОБА_3 та свідки ОСОБА_1 (ОСОБА_8) та ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечили, що 27.06.2001 року ОСОБА_7 вчинявся заповіт, вказавши, що в той день укладався лише договір дарування.

При цьому судом встановлено, що в оспорюваному заповіті має місце виправлення, а саме, у графах, призначених для запису годин і хвилин посвідчення заповіту, у двох примірниках заповіту первісні цифрові записи «11.05» змінені на такі, що читаються «11.25», шляхом дописки.

Дані обставини підтверджуються висновком експерта № 14762/14763/14-32 від 04.03.2015 року, однак, суд вважає, що таке виправлення не є істотним порушенням порядку посвідчення заповіту та не вплинуло на волевиявлення заповідача, а тому не є підставою для визнання заповіту недійсним.

Крім того, суд не бере до уваги посилання позивача, свідка ОСОБА_1 (ОСОБА_8 дочки позивачки) та свідка ОСОБА_9 (чоловіка позивачки) на те, що ОСОБА_7 нічого не повідомляв про те, що має намір зробити заповіт на відповідачку, а казав, що все буде тому, хто буде його доглядати тобто позивачці, оскільки судом встановлено, що 27.06.2001 року ОСОБА_7 було вчинено заповіт на користь ОСОБА_4, його волевиявлення було вільним, він особисто підписав заповіт і судом не встановлено порушення порядку складання та посвідчення заповіту.

За клопотанням представника позивача судом також допитано свідка ОСОБА_12 щодо вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 травня 2013 року. Свідок пояснила, що працює техніком в Ярмолинецькому БТІ і що коли переробляла технічний паспорт на домоволодіння за адресою вул. Орджонікідзе, 1 смт. Ярмолинці Хмельницької області, то на місце не виходила, оскільки це не обов»язково у випадках, коли техпаспорт виготовляється на нового власника після рішення суду, або коли має бути купівля-продаж чи інша угода.

Представником позивача 14.06.2016 року заявлялося клопотання про виклик свідків, яке судом було задоволено; при цьому представник позивача не надала суду повних відомостей щодо прізвища, ім.»я по-батькові даних свідків та адрес їхнього проживання, а зобов»язалася особисто забезпечити їхню явку в судове засідання, однак, до завершення розгляду справи, дані свідки в судове засідання не з»явилися.

Крім того, 18.11.2016 року представник позивача в судове засідання не з»явилася, надіславши суду заяву про відкладення розгляду справи у зв»язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні. Однак, судом ухвалено завершувати розгляд справи у відсутності представника позивача з метою недопущення подальшого затягування розгляду справи, оскільки представником позивача неодноразово до суду направлялися клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому судом враховується те, що представником позивача неодноразово надавалися пояснення по суті позову, крім того, письмові докази по справі детально досліджувалися з участю представника позивача в ході всього судового розгляду.

Відповідно до ст.48 ЦК УРСР, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

В силу ч.1 ст. 202 чинного ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема відповідно до частин 1, 3 та 4 вказаної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ч.1 ст.204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу ч.3 ст.10, ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не надано суду доказів на обґрунтування підстав недійсності заповіту, викладених у позовних заявах, судом не встановлено порушень цивільного законодавства щодо порядку складання та посвідчення оспорюваного заповіту, суд вважає, що вимога позивача про визнання заповіту недійсним, задоволенню не підлягає.

Відповідно, вимоги позову, які є похідними (визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 травня 2013 року та визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/8-му частки домоволодіння по вул.Орджонікідзе, 1 в смт. Ярмолинці Ярмолинецького району Хмельницької області), також задоволенню не підлягають, а тому в позові необхідно відмовити в повному обсязі.

Оскільки позивач в силу п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судові витрати покладаються на державу.

Керуючись ст.48 ЦК УРСР, ст.ст.202-204 ЦК України, ст.ст.10,60, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Ярмолинецького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_5, державний нотаріус другої Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, про визнання заповіту від 27.06.2001 року недійсним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 травня 2013 року та визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/8-му частки домоволодіння по вул. Орджонікідзе, 1 в смт. Ярмолинці Ярмолинецького району Хмельницької області, - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу в Апеляційний суд Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області на протязі 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя О.М.Шевчик