У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді - Шимківа С.С.,

суддів - Бондаренко Н.В., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду від 19 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 19 липня 2016 року ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу у якій зазначає, що суд не повно з'ясував обставини справи. Його висновки є необгрунтованими та передчасними.

Статтею 180 СК України регламентовано, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до норм ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 цього ж кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Таким чином дані правові норми встановлюють безпосередній обов'язок батьків утримувати повнолітню дитину.

Їхня з відповідачем дочка ОСОБА_3 навчається в Національному університеті "Львівська політехніка".

Із наявного в матеріалах справи договору про оплату послуг університет бере на

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 559/1371/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Лопухович А.О.

Провадження № 22-ц/787/1520/2016 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

себе зобов'язання за її рахунок провести навчання їхньої дочки.

Проте місцевий суд не звернув належної уваги на вакзане вище. Не дав належної правової оцінки наданим доказам.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нове рішення про задоволення її позовних вимог та стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на навчання дочки ОСОБА_3 в розмірі 11830 грн.

Судові витрати покласти на ОСОБА_2.

ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилася. Вона була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. ЇЇ неявка не перешкоджає судовому розгляду.

Перевіривши матеріали справи, зміст оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку про її відхилення з таких підстав.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи дочка сторін ОСОБА_3 досягла повноліття, вона не має правового статусу дитини, а тому норми ст. 185 СК України щодо стягнення додаткових витрат у даному випадку не підлягають застосуванню Зазначеними нормами права не передбачено стягнення додаткових витрат на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Такий висновок суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Колегія судді з ним погоджується.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 покликалася на те, що вона несе додаткові витрати, які викликані особливими обставинами, а саме навчанням дитини у зв'язку із чим відповідач, відповідно до ст. 185 СК України, зобов"язаний приймати участь у таких витратах.

Як правильно встановлено місцевим судом, рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини позов було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на навчання дочки ОСОБА_3 в розмірі 3250 грн. - 1/2 частини вартості навчання за один рік та 1080 грн. - 1/2 частини вартості проживання в гуртожитку за один рік, а всього 4330 грн. (а.с.12). У задоволенні решти позовних вимог, у тому числі і тих, які заявлені у даному спорі, відмовлено. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 24).

Окрім того, ОСОБА_3 є повнолітньою, а тому положення ст. 185 СК України щодо стягнення додаткових витрат на дитину, у даному випадку, застосуванню не підлягають.

З іншими позовними вимогами ОСОБА_1 не зверталася.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Отже, судом першої інстанції під час вирішення спору правильно визначено характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами правильно визначено закон, який підлягає застосуванню до цих правовідносин та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

М.П. Григоренко