АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6900/16 Справа № 201/6737/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Сахарову Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ПАТ Укрсоцбанкзвернулось з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 11.06.2008 року між ОСОБА_2 та АКБ Укрсоцбанк, найменування якого було змінено на ПАТ Укрсоцбанк, був укладений договір кредиту № 105/03-8 на купівлю автотранспортних засобів, за умовами якого банк надав, а ОСОБА_2 отримав у кредит грошові кошти у розмірі 34 687,00 доларів США зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами та кінцевим строком повернення до 10.06.2015 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 105/03-8 від 11.06.2016 року. У звязку з неналежним виконанням позичальником та поручителем умов укладених між сторонами договорів щодо своєчасної сплати за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 23.10.2015 року становить 30 433,10 доларів США, що еквівалентно 678 067,23 грн., яку позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь, а також просив стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору (а.с.3-4).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2016 рокупозовні вимоги задоволено.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ Укрсоцбанк заборгованість за договором кредиту № 105/03-8 на купівлю автотранспортних засобів від 11.06.2008 року в розмірі 30 433,10 доларів США, що еквівалентно 678 067 грн. 23 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 17 010,10 доларів США, що еквівалентно 378 994 грн. 98 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 5136,30 доларів США, що еквівалентно 114 439 грн. 82 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 7766,30 доларів США, що еквівалентно 173 037 грн. 75 коп.; пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 520,39 доларів США, що еквівалентно 11 594 грн. 68 коп.

Також суд вирішив питання щодо розподілу судових витрат (а.с.43-44).

З таким рішенням не погодились ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і звернулись з апеляційною скаргою, в якій ставлять питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ Укрсоцбанк суму еквівалентну на час розгляду справи 1397,50 доларам США, а в решті позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства (а.с.46-48).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду скасувати в частині солідарного стягнення з поручителя на користь позивача заборгованості за кредитним договором та ухвалити в цій частині нове рішення, відмовивши в задоволенні позовних вимог в цій частині, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.06.2008 між ОСОБА_2 та АКБ Укрсоцбанк, найменування якого було змінено на ПАТ Укрсоцбанк, був укладений договір кредиту № 105/03-8 на купівлю автотранспортних засобів, за умовами якого банк надав, а ОСОБА_2 отримав у кредит грошові кошти у розмірі 34 687,00 доларів США зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами та кінцевим строком повернення до 10.06.2015 року (а.с.5-9).

Факт виконання ПАТ Укрсоцбанк своїх зобовязань щодо надання ОСОБА_2 грошових коштів підтверджується квитанцією № авт/269695 від 11.06.2008 року, квитанцією № авт/269696 від 11.06.2008 року, квитанцією № авт/269698 від 11.06.2008 року, випискою по особовому рахунку за 11.06.2008 року (а.с.14-14 зворот).

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 105/03-8 від 11.06.2016 року (а.с.12-13).

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за договором кредиту № 105/03-8 на купівлю автотранспортних засобів від 11.06.2008 року, укладеного між ПАТ Укрсоцбанк та ОСОБА_2, у відповідачів виникла заборгованість перед банком, яка станом на 23.10.2015 року становить 30 433,10 доларів США, що еквівалентно 678 067 грн. 23 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 17 010,10 доларів США, що еквівалентно 378 994 грн. 98 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 5136,30 доларів США, що еквівалентно 114 439 грн. 82 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 7766,30 доларів США, що еквівалентно 173 037 грн. 75 коп.; пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 520,39 доларів США, що еквівалентно 11 594 грн. 68 коп. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.20-21).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив із того, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Колегія суддів з таким висновком не може погодитися з наступних підстав.

Відповідно до п.6.2 договору поруки № 105/03-8 від 11.06.2016 рокупорука припиняється з припиненням всіх зобовязань позичальника по кредитному договору (а.с.13).

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251,252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч.4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Із розяснень, викладених у п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, вбачається, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Судом встановлено, що прострочення кредитної заборгованості почалося з квітня 2010 року, проте банк протягом шести місяців вимоги до боржників не направив, позову до суду не предявив.

Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобовязання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 08.10.2014 року №6-128цс14, від 29.01.2014 року №6-155цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

За таких обставин, у позивача виникло право предявити вимогу до поручителя ОСОБА_3 про виконання порушеного зобовязання боржника ОСОБА_2 щодо повернення кредиту, починаючи з квітня 2010 року протягом наступних шести місяців.

Таку вимогу до поручителя банк предявив лише у квітні 2016 року, подавши позовну заяву до суду, тобто вже після спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, тому поруку припинено на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України.

Таким чином, судом першої інстанції при ухваленні рішення в частині задоволення позовних вимог ПАТ Укрсоцбанкдо ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, порушено вимоги матеріального права, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2016 року скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк заборгованості за кредитним договором та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: