Справа № 645/8284/14-ц
Провадження № 6/645/198/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря судового засідання Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшло подання державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ, яким просять тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, до виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

В обґрунтування подання зазначалося, що у Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ знаходиться виконавче провадження по примусовому виконання виконавчого листа, виданого Фрунзенським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №00073/RKH від 09.07.2008 року в сумі 1 919 397 грн. 44 коп. Але боржником рішення суду про стягнення суми боргу у строк, встановлений для самостійного виконання не виконано, боржник має невиконані зобовязання на території України, та ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням. В ході примусового виконання були проведені заходи з розшуку майна боржника, направлені запити до установ та організацій, установлених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна.

На підставі викладеного до суду подано відповідне подання.

Представник Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала подання, просивши про його задоволення.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши виконавче провадження, та документи додані до подання, приходить до наступного.

Право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом (ст.33 Конституції України). Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (надалі Закон).

Статтею 6 цього Закону передбачено, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Згідно ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першої цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Отже, питання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України вирішується за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст.377-1 ЦПК України. За змістом цієї статті вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст.17 Закону №606-ХІV, примусове виконання яких здійснює ВДВС.

Розділом XI «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона вїзду в Україну» Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 року та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, передбачено зміст подання державного виконавця при зверненні до суду. Подання обовязково повинно містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобовязань.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону №3857- XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Згідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Окрім того факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішенням судів» від 6 червня 2008 року № 25-32/507 подання повинно відповідати вимогам, що визначені цим листом, а саме подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов'язково має містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх обов'язків.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним поданням, органи державної виконавчої служби повинні зазначати обставини та надати відповідні докази, про те, що боржник має паспорт для виїзду за кордон, ухиляється від виконання зобов'язань та його дії свідчать про намір виїхати за кордон.

Дійсно на теперішній час постановою від 24.07.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду.

Проте ані в матеріалах подання, ані в матеріалах виконавчого провадження не має даних щодо отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

На час звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням повинен відбутися, бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: - утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тобто, під поняттям ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського міського управління юстиції, оскільки ним не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що державним виконавцем вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення суду. Державним виконавцем також не надано доказів на підтвердження того, що боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження, та про те, що боржник, ухиляючись від виконання рішення, вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, за час виконання рішення виїжджав за межі України ( довідку Державної прикордонної служби), що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не заявлявся на виклики державного виконавця.

Отже, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Таким чином, обовязковою передумовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є ухилення його від виконання зобовязань за рішенням суду.

Судовим розглядом встановлено, що згідно 16.07.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист щодо стягнення з в рівних частках з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним довго ром в розмірі 1 919 397,44 грн..

24.07.2015 року Фрунзенським ВДВС Харківського РУЮ на підставі вищевказаного виконавчого листа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а у подальшому винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, направлено запити до відповідних установ, підприємств, організацій, для встановлено майна боржника.

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є доведеність належними та допустимими доказами факту, що боржнику відомо про примусове виконання рішення, яке здійснюється державною виконавчою службою.

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази стосовно того, що ВДВС надсилав постанову про відкриття виконавчого провадження, та дані про отримання цієї постанови боржником, а також про те, що ОСОБА_2 отримував відповідні виклики до ВДВС з приводу вирішення питання щодо сплати заборгованості у добровільному порядку.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом пяти днів з дня її проголошення; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -