Справа №: 398/1537/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" лютого 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.

за участю: секретаря - Дудченко О.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Олександрія цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, де просить встановити факт батьківства ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно її дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.10.2011 року вона зареєструвала народження дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, дані щодо її батька були записані за її вказівко у відповідності до ч.1 ст.135 СК України.

Посилається на те, що батьком дитини являється ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н, з яким вона проживала однією сімєю близько року до народження дитини.

За життя ОСОБА_4 визнавав себе батьком дитини, вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 та виховували дитину. ОСОБА_4 обіцяв подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком дитини, однак трагічно загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Встановлення факту батьківства їй необхідно для оформлення спадщини відносно доньки.

Встановлення факту батьківства можуть підтвердити свідки.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що з ОСОБА_4 познайомилась весною 2010 року, він приїздив до неї в сел.Пантаївку, а вона до нього в м.Олександрію. З червня 2011 року вони проживали разом у квартирі свекрухи в м.Олександрії, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона народила дочку ОСОБА_5. Фактично до вересня 2011 року свекруха вела одна господарство, так як вона була вагітна, а також у неї був перелом ключиці. Жили вони за рахунок зарплати ОСОБА_4, який працював вантажником у ПП ОСОБА_13. Частину зарплати витрачали на комунальні послуги, а іншу частину - на продукти харчування та власні потреби. До вересня 2011 року вони харчувались разом з свекрухою, тобто з ОСОБА_3. Після того як вона видужала та з врахуванням того, що до них переїхала жити її старша дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, вони вже вели господарство окремо від свекрухи. В зв'язку з вагітністю вона перебувала на обліку в жіночій консультації в лікарні м.Олександрії, при цьому в картці вагітної вказувала своє прізвище, але ім'я та по - батькові фактичного батька дитини ОСОБА_4. Записали дитину на її прізвище, щоб одержувати державну допомогу. ОСОБА_4 весь час визнавав себе батьком дитини та не мав сумнівів, щодо того, що він є її батьком. З пологового будинку її з дитиною забирав ОСОБА_4 та її брат ОСОБА_8. Після чого вони поїхали до свекрухи за адресою: АДРЕСА_2, де проживали всі разом до літа 2012 року. Влітку 2012 року за домовленістю з ОСОБА_4 вирішили, що дітям буде краще у її бабусі за адресою: АДРЕСА_4, ОСОБА_4 приїздив до них на вихідні дні.

В подальшому з вересня десь до грудня 2012 року вони винаймали квартиру в м.Олександрії, де жили - вона, ОСОБА_4 та двоє дітей. Після того, як матір ОСОБА_4 розміняла квартиру, вони переїхали в АДРЕСА_1. Був такий період, що ОСОБА_4 не працював, і вони жили за рахунок державної допомоги, яку вона отримувала на дитину. ОСОБА_4 визнавав себе батьком дитини, а також свекруха, яка є відповідачкою, також визнавала дитину за свою внучку. Потім ОСОБА_3 перестала визнавати ОСОБА_5 як дочку її сина ОСОБА_4, так як вона ОСОБА_2 винна в смерті ОСОБА_4. Вони з ОСОБА_4 планували записати його батьком дитини після виповнення дитині 3-х річного віку, а також зареєструвати їх шлюб.

Представник позивача підтримав позовну заяву з підстав зазначених в ній.

Відповідачка позов не визнає, пояснивши, що позивачка винна в смерті її сина. Десь з 2010 року її син почав зустрічатись з ОСОБА_2, з якою вона познайомилась влітку, так як син її привів до них додому, щоб їх познайомити. 20.01.2011 року позивачка була у неї на дні народження. В 2011 року бувало таке, що син не ночував вдома, а перебував у позивачки в сел.Пантаївці. Дійсно, в липні 2011 року позивачка переїхала проживати до її сина в їх квартиру, де мешкала і вона, десь за 2 місяці перед народженням дитини. Їй син казав, що вони не планували народження дитини, але так сталося. Син провідував ОСОБА_2, коли вона була в пологовому будинку та забирав її з пологового будинку, привізши до них додому за адресою: АДРЕСА_2. Вони разом назвали дитину ОСОБА_5. ОСОБА_4 працював, а позивачка отримувала державну допомогу як матір одиначка, за ці кошти вони жили та купляли дитині все необхідне, і вона також допомагала їм чим могла. Син називав дитину ОСОБА_5. Вона продала свою квартиру та купила квартиру сину, бо з ними вона не змогла жити і вони всі переїхали, але як вони там жили вона не знає.

Не заперечує того факту, що дійсно під час розгляду справи матір позивачки разом з ОСОБА_5 приїжджали в м.Олександрії по своїм справам і залишала дитину у неї, до дитини вона відноситься як до дитини.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідачки та свідків, дослідивши матеріали справи, суд відповідно до діючого законодавства, розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до ст.125 СК України у разі, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

За змістом ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Судом встановлено наступне.

Згідно витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження - ОСОБА_5, народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, матір'ю дитини зазначена - ОСОБА_2, батьком - ОСОБА_4. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст.135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.168 - 169).

Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Саме відповідно до ч.1 ст.135 СК України було вчинено запис про батька, дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме запис про батька дитини вчинено за прізвищем матері, а ім'я та по - батькові дитини записано за вказівкою матері, тобто як такі, що співпадають з іменем та по - батькові ОСОБА_4.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.27).

Після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем є його мати - ОСОБА_3, яка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.26).

Оскільки встановлення батьківства позивачці необхідне для забезпечення права дочки на спадкування після смерті батька дитини, тому вона просить встановити зазначений факт.

Таким чином, позивачем заявлено вимоги про захист права малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на спадкування у спосіб, який встановлений ст.130 Сімейного Кодексу України з урахуванням спору про право на спадкування.

В п.п. 3, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь - яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно - процесуального законодавства. У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяву про встановлення батьківства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК.

Згідно ч.1 ст.130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Свідок ОСОБА_11 підтвердила, що в грудні 2010 року ОСОБА_2, яка разом з нею працювала в магазині в с.Куколівка Олександрійського району познайомила її з ОСОБА_4 Десь з весни 2011 року ОСОБА_4 приїжджав до ОСОБА_2 в сел..Пантаївку. Вона з ними часто спілкувалась, приходила до них в гості навіть в той час, коли вони проживали в одній квартирі з мамою ОСОБА_4. Потім вони винаймали квартиру, а через деякий час мама ОСОБА_4 розміняла свою квартиру і приблизно в грудні 2012 року вони переїхали жити в нову квартиру за адресою: АДРЕСА_1, де проживали однією сім'єю. ОСОБА_4 завжди визнавав себе батьком ОСОБА_5 та ніяких сумнівів щодо батьківства ніколи не висловлював.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона проживає в сел.Пантаївка та бачила ОСОБА_4, який приїжджав до ОСОБА_2. Коли ОСОБА_2 завагітніла, то вони разом приїжджали в селище. Також було таке, що ОСОБА_2 разом з дітьми влітку проживала в с.Пантаївці. В цей час ОСОБА_4 приїздив до них на вихідні дні. Він завжди визнавав себе батьком ОСОБА_5. А також їй відомо зі слів позивачки та її матері, що навіть під час розгляду справи в суді відповідачці привозили онуку та вона з нею залишалась і спілкувалась.

На світлинах фото, які надані позивачкою, зображений ОСОБА_4 разом з вагітною ОСОБА_2, а також ОСОБА_4 зображений з дитиною - ОСОБА_5, яку тримає на руках. Відповідач не заперечує що на світлинах зображений саме її син з онукою та ОСОБА_2

Відповідачка також підтвердила, що в 2011 року бувало таке, що син не ночував вдома, а був у позивачки в сел.Пантаївці. В липні 2011 року позивачка переїхала проживати до її сина в їх квартиру. Син провідував ОСОБА_2, коли вона була в пологовому будинку та забирав її з пологового будинку, привізши до них в квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Вони разом назвали дитину ОСОБА_5. ОСОБА_4 працював, а позивачка отримувала державну допомогу як матір одиначка, за ці кошти вони жили та купляли дитині все необхідне, і вона також допомагала їм чим могла. А потім вона продала свою квартиру та купила квартиру сину і вони переїхали в ту квартиру.

Позивачці та відповідачці суд роз'яснив, що вони мають право заявити клопотання про призначення судово - генетичної експертизи, але сторони відмовились.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 визнавав себе батьком дитини, забирав ОСОБА_2 з дитиною з пологового будинку, разом з нею проживали та виховували дочку; піклувався про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, проявляв щодо неї батьківську турботу та піклування, утримував дочку, що також підтвердила відповідачка. Вказані обставини підтверджуються показаннями позивачки, відповідачки, свідків, фотографіями.

Встановлення даного факту має юридичне значення для оформлення пенсії по втраті годувальника та для оформлення спадщини.

Згідно статті 134 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

Стаття 1 Закону України "Про органи реєстрації актів громадянського стану" визначає, що акти громадянського стану - це засвідчені державою факти народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміни прізвища, імені, по батькові. Вони є юридичними фактами, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення відповідних прав та обов'язків. Акти громадянського стану підлягають обов'язковій реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про органи реєстрації актів громадянського стану" про кожний факт реєстрації акта громадянського стану органами реєстрації актів громадянського стану видаються відповідні свідоцтва про народження, смерть, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміну прізвища, імені та по батькові на бланках суворої звітності, виготовлених за єдиними зразками.

Пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року N 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства).

Згідно пункту 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Таким чином, підставою для внесення змін до актових записів є рішення суду, а заявлені вимоги про встановлення факту батьківства не зачіпають права та обов'язки органу реєстрації актів громадянського стану.

Згідно ст..88 ЦПК України, в разі задоволення позову, суд стягує з відповідача понесені ним витрати, але суд приймає до уваги те, що позивачка не просить їх стягнути з відповідачки, а тому судові витрати не стягує з відповідачки на користь позивачки.

Керуючись ст., ст. 11, 60, 213 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства - задовольнити. .

Встановити факт батьківства ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Олександрії Кіровоградської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року щодо дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис №18 від 27 жовтня 2011 року, складений Пантаївською селищною радою м.Олександрії), внести в актовий запис про народження дитини відомості про її батька.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :