Справа № 359/3568/16-ц,
провадження № 2-з/359/15/2016
УХВАЛА

26 квітня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Муранової-Лесів І.В..

при секретарі Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі цивільну справу за заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

встановив:

22 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеною заявою, яка була передана судді 25 квітня 2016 року, з проханням : вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна та накладення арешту на нерухоме майно, яке зареєстровано за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, а саме : житловий будинок, який знаходиться по вул. Береговій, 4 в с. Вишеньки, Бориспільського району Київської області; земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована : Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, село Вишеньки, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки :01:015:0164, склад угідь капітальна; земельну ділянку площею 0,1312 га, що розташована : Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, село Вишеньки, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:015:0183, склад угідь рілля; земельну ділянку площею 0,1087 га, що розташована : Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, село Вишеньки, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:018:0032, склад угідь - рілля.

В обґрунтування заявник вказав, що 28 листопада 2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договори купівлі-продажу житлового будинку по вул. Береговій, 4 в с. Вишеньки Бориспільського району Київської області та три договори купівлі-продажу земельних ділянок.

Заявник стверджує, що в дійсності домовлявся з ОСОБА_2 про укладення договору довічного утримання та був впевнений, що підписав саме договір довічного утримання, після чого постійно проживав та проживає у будинку по вул. Береговій, 4 в. с. Вишеньки, який перейшов йому у спадок від батьків вже 67 років.

Заявник стверджує, що на початку квітня 2016 року до нього додому прийшла ОСОБА_2 з якимось чоловіком та ходили по його подвірю та оглядали будинок, як потім він дізнався що це був покупець. 21 квітня 2016 року його син випадково прочитав у газеті Авізо про продаж його будинку.

За твердженням заявника на даний час існує загроза, що ОСОБА_2 подарує, продасть або в інший спосіб відчужить спірний будинок та земельні ділянки, що в подальшому виникнуть труднощі неможливості реєстрації за ним права власності на будинок та земельні ділянки.

На судовий розгляд заяви заявник не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши подану заяву та додані заявником документи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

За змістом поданої заяви, ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Частиною 4 ст. 151 ЦПК України визначено, що за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до розяснень, викладених в абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду україни від 22.12.20016 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вище зазначене, в задоволенні заяви слід відмовити, оскільки забезпечення майбутнього позову можливе лише щодо спорів про захист прав інтелектуальної власності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Муранова-Лесів