УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Куцоконь Ю.П., перевіривши виконання вимог ст.ст.119,120 ЦПК України по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, в якому просить суд визнати недійсним договір позики укладений у формі розписки від 20 червня 2011 року між нею та відповідачем на суму 16513 євро.

Місцем проживання позивача ОСОБА_1 у позовній заяві зазначено місто Луцьк Волинської області, а місце проживання відповідача Італія, місто Верона, Віа дель Лаворо,36/6-37066, Соммакампана (ВР).

ОСОБА_1, подаючи позов до Рівненського міського суду, посилається на положення пункту 8 статті 110 ЦПК України, згідно якої позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть предявлятися як за місцезнаходження відповідача, так і за місцем виконання цих договорів, а також на вимоги пункту 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», відповідно до яких суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, коли дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Правила частини восьмої статті 110 ЦПК України, які визначають підсудність справ за вибором позивача, передбачають, що позови, які виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть предявлятися також за місцем виконання цих договорів.

Разом з тим, в договорі позики, який укладено і оформлено у вигляді простої, нотаріально не посвідченої розписки, і який є предметом позову, не вказано та не передбачено місце його виконання і не зазначено будь-яких особливих умов, у звязку з якими цей договір може виконуватися тільки у певному місці.

Згідно укладеної між сторонами розписки про отримання коштів від 20 червня 2011 року, позивач отримала товар від відповідача на суму 16513 євро, які зобовязалася повернути без точної дати повернення. В цьому договорі (розписці про отримання коштів) не зазначено місце його виконання і з договору не слідує, що виконувати його можна тільки в певному місці, а саме, в місті Рівне.

За таких обставин суд вважає, що на спір між сторонами не можуть поширюватися правила частини восьмої статті 110 ЦПК України, а повинні застосовуватися загальні правила підсудності, визначені статтею 109 ЦПК України.

Посилання позивача на положення статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» не обґрунтовує подачу позову саме до Рівненського міського суду, оскільки вказана правова норма визначає тільки підстави визначення підсудності справ судам України, але не вказує конкретної територіальної підсудності справи.

Керуючись ч.8 ст.110, ст.115, п.4 ч.3 ст.121, ст.209, ст.210, ст.293, ст.294 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним повернути ОСОБА_1 для подання до належного суду.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 21 копійка, сплачений згідно квитанції № 118 від 16 листопада 2016 року на рахунок 0002 в ГУДКУ Рівненській області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Куцоконь Ю.П.