РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі :

Головуючого судді Бондаренко Ю.О.

судді: Власов С.О., Собослой Г.Г.

при секретарі : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ "Альфа-Банк" на рішення Свалявського районного суду від 16 лютого 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Альфа-Банк" про визнання договору відступлення прав вимоги недійсним, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Альфа-Банк" про визнання договору відступлення прав вимоги, укладеного між відповідачем та ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №02-07/784-Ф від 06.07.2007 року про іпотечний кредит, згідно якого позивачу було надано 25000 доларів США строком до 05.07.2027 року зі сплатою 12 % річних. 17.12.2012 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «АК Промислово-інвестиційного банку» відступило ПАТ «Альфа-банк» права вимоги по кредитних договорах укладених між ПАТ «АК Промислово-інвестиційним банком» та фізичними особами. Позивач не був повідомлений про особу нового кредитора - ПАТ «Альфа-банк» і нові банківські реквізити. ПАТ «Альфа-Банк» не надав ОСОБА_1 доказів, що він є новим кредитором по його борговим зобовязанням згідно кредитного договору відступлення прав вимоги №02-07/784-Ф від 06.07.20007 року про іпотечний кредит, у звязку з цим укладений договір відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року позивач просить визнати недійсним.

Рішенням Свалявського районного суду від 16 лютого 2016 року позов було задоволено, визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 17.12.2012р. щодо прав вимоги за кредитним договором №02-07/784-Ф від 06.07.2007р. про іпотечний кредит, що був укладений між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_1 на користь ПАТ "Альфа-Банк" та стягнуто з ПАТ "Альфа-Банк" на користь держави судовий збір розміром 243,60 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник ПАТ "Альфа-Банк" оскаржив його апеляційному порядку, просять рішення районного суду скасувати в звязку з порушенням норм матеріального і процесуального права, неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, суд першої інстанції оглядав нотаріально засвідчену копрію договору відступлення права вимоги крім того судом не було взято до уваги наявність рішення про стягнення з позивача боргу на користь ПАТ "Альфа-Банк".

В судовому позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційних скарги .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 06.07.2007р. між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого позивачу було надано кредит в розмірі 25000 доларів США строком до 05.07.2027р. зі сплатою 12% річних (а.с.10-12). 17 грудня 2012 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ПАТ "Альфа-Банк" було укладено договір відступлення права вимоги (а.с.13-18), нотаріально засвідчену копію якого було оглянуто в суді апеляційної інстанції.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. За змістом статей 203, 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, що встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Кожна із цих вимог є самостійною підставою недійсності правочину.

Згідно ч.1,2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що з листа вбачається, що договір між ПАТ "АК промислово-інвестиційним банком" та ПАТ "Альфа-Банк" не укладався, в зв'язку з чим суд ставить під сумнів надану в суді копію договору відступлення права вимоги.

Наведені висновки суду є помилковими, виходячи з наступного.

Визнати недійсним можна виключно існуючий договір, який на момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, що встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Нотаріально завірена копія договору відступлення права вимоги, є належним та допустимим доказом укладання такого договору.

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

Заміна кредитора у зобов'язанні, згідно ст.516 ЦК України, здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

За твердженням позивача його не було повідомлено про зміну кредитора і просить визнати цей договір недійсним.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, у відповідності до ч.2 ст. 518 ЦК України, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

За таких обставин вимоги позивача про визнання договору відступлення права вимоги укладеного між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ПАТ "Альфа-Банк", недійсним до задоволення не підлягали.

Більше того вимога про визнання договору відступлення права вимоги стосується прав і обов'язків як та ПАТ "Альфа-Банк" так і ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", який до участі справи не був залучений.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 " Про судове рішення у цивільній справі", суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки наявним у справі доказам та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ "Альфа-Банк" задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду від 16 лютого 2016 року скасувати, у справі ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "Альфа-Банк" про визнання договору відступлення прав вимоги недійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Альфа-Банк" 267,96 грн. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: