Ухвала

іменем україни

07 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Іваненко Ю.Г., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення збитків, за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2015 року, рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 18 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення збитків, обґрунтовуючи його тим, що у липні 2014 року між нею та банком було укладено договір про відкриття та обслуговування технічного мультивалютного рахунку. У період з 13 по 26 січня 2015 року, перебуваючи в США, вона виявила, що з її карткового рахунку зникли грошові кошти в розмірі 231 671 грн 17 коп. Посилаючись на те, що відповідачем незаконно було списано кошти, просила суд, із урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь: збитки в розмірі 231 671 грн 17 коп.; пеню - 65 331 грн 27 коп.; 100 000 грн - моральної шкоди.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 231 671 грн 17 коп., пеню - 65 331 грн 27 коп. та 20 000 грн - моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 18 січня

2016 року повернуто ПАТ КБ «ПриватБанк» доповнення до апеляційної скарги на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2015 року.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 10 лютого

2016 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат змінено.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційних скаргах ПАТ КБ «ПриватБанк» просить: ухвалені в справі судові рішення в частині позовних вимог про стягнення з банку на користь

ОСОБА_4 майнової шкоди та пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову; скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та направити справу для вирішення питання про прийняття доповнень до апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

В іншій частині оскаржувані судові рішення не оскаржуються, а тому касаційному перегляду не підлягають.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п.37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно доп. п. 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеноїабо некоректно виконаноїплатіжної операції, якщо користувач невідкладноповідомив проплатіжні операції, що ним не виконувалися абоякі були виконані некоректно, негайно відшкодовуєплатнику сумутакої операціїта, за необхідності, відновлюєзалишок коштівна рахунку дотого стану, уякому вінбув перед виконаннямцієї операції. Користувач не несе відповідальності заздійснення платіжнихоперацій, якщоспеціальний платіжнийзасіб буловикористано безфізичного пред'явлення користувачемабо електронної ідентифікаціїсамого спеціальногоплатіжного засобута його держателя, крімвипадків, колидоведено, щокористувач своїмидіями чибездіяльністю сприяввтраті, незаконномувикористанню персональногоідентифікаційного номераабо іншої інформації, яка дає змогу ініціюватиплатіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Задовольняючи позов в частині стягнення з банку на користь

ОСОБА_4 майнової шкоди та пені, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що банк неналежно надав позивачеві послуги з користування банківською карткою, не забезпечив належної охорони інформації, необхідної для проведення платіжних операцій, отримавши повідомлення від ОСОБА_4 про списання коштів з її рахунку, не вжив заходів для збереження грошових коштів, що послужило причиною заволодіння такими третіми особами.

Постановляючи ухвалу від 18 січня 2016 року, апеляційний суд, застосувавши приписи ч. 1 ст. 300 ЦПК України та п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних і кримінальних справ в апеляційному порядку», обґрунтовано виходив із того, що доповнення ПАТ КБ «ПриватБанк» до апеляційної скарги на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2015 року підлягають поверненню, оскільки такі подано поза межами строку на апеляційне оскарження, поновлення якого процесуальним законодавством не передбачено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційних скарг ПАТ КБ «ПриватБанк» на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скаргипублічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2015 року в частині не зміненій рішенням апеляційного суду Житомирської області від 10 лютого 2016 року, рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 18 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

Ю.Г.Іваненко

В.А. Черненко