Номер провадження: 22-ц/785/5910/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлова С.О., Цюри Т.В., при секретарі Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2016р. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постман», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИЛА:

05 листопада 2015р. ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до суду з позовом до ТОВ «Постман» і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків за договором фінансового лізингу №00008264 від 20 серпня 2013р. в розмірі 57660грн.61коп.

В обґрунтування позову позивач вказав, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» уклало з ТОВ «Постман» договір про фінансовий лізинг №00008264 від 20 серпня 2013р., відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав ТОВ «Постман» у користування транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 1.2 І TSI шасі №WV1ZZZ2КZEХ003282, двигун № НОМЕР_1, 2013року випуску, строком на 60 місяців, а ТОВ «Постман» зобов'язався прийняти та користуватися вказаним автомобілем, сплачувати позивачу встановлені договором платежі та повернути автомобіль позивачу відповідно до умов договору.

Відповідач ОСОБА_2А виступив поручителем ТОВ «Постман» згідно Умов поруки, які є невід'ємною частиною Договору про фінансовий лізинг №00008264 від 20 серпня 2013р.

Позивач стверджував, що він виконав умови Договору в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснював, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість у розмірі 57660грн.61коп., яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно, і судові витрати в сумі 1218грн.

Рішенням суду від 10 лютого 2016р. позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «Постман» і ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість за договором про фінансовий лізинг №00008264 від 20 серпня 2013р. у розмірі 57660грн.61коп. Стягнуто в рівних частках з ТОВ «Постман» і ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» судові витрати в сумі 1218грн., тобто по 609грн. з кожного (а.с.95-97).

Не погодившись з рішенням суду представник відповідача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову ТОВ «Порше Лізинг України», посилаючись на те, що суд у порушені вимог матеріального і процесуального права безпідставно задовольнив позов (а.с.106-110).

Заслухавши суддю доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, заслухавши представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ТОВ «Порше Лізинг Україна», вивчивши матеріали справи, перевіривши законність, обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до п.п.3,4 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна», суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів суду обґрунтованість своїх вимог, тому є підстави для задоволення позову.

Судова колегія не може повністю погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» уклало з ТОВ «Постман» договір про фінансовий лізинг №00008264 від 20 серпня 2013р., відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав ТОВ «Постман» у користування транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 1.2 І TSI шасі №WV1ZZZ2КZEХ003282, двигун № НОМЕР_1, рік виробництва 2013, строком на 60 місяців, а ТОВ «Постман» зобов'язався прийняти та користуватися автомобілем, сплачувати позивачу встановлені договором платежі та повернути автомобіль позивачу відповідно до умов договору. (а.с.13-29).

Дійсно відповідач ОСОБА_2А виступив поручителем ТОВ «Постман» згідно умов поруки, які є невід'ємною частиною Договору про фінансовий лізинг №00009093 від №00008264 від 20 серпня 2013р. (а.с.13).

На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 244042, транспортний засіб VW CaddyGP Kasten 1.2 І TSI шасі №WV1ZZZ2КZEХ003282, двигун № НОМЕР_1, 2013р.в. належить ТОВ «Порше Лізинг Україна» (а.с.32).

На підставі акту прийому передачі від 20 серпня 2013р., ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав ТОВ «Постман» транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 1.2 І TSI шасі №WV1ZZZ2КZEХ003282, двигун № НОМЕР_1, 2013р.в. (а.с.30).

На підставі акту прийому передачі від 06 травня 2015р., у звязку з припиненням договору фінансового лізингу №00008264 від 20 серпня 2013р. ТОВ «Постман» передав ТОВ «Порше Лізинг Україна» транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 1.2 І TSI шасі №WV1ZZZ2КZEХ003282, двигун № НОМЕР_1, 2013р.в. (а.с.31).

Загальними комерційними умовами внутрішнього фінансового лізингу встановлено, що ТОВ «Постман» зобов'язується щомісячно сплачувати ТОВ «Порше Лізинг Україна» платежі на рахунок, зазначений Позивачем у Договорі, не пізніше 15-го календарного дня поточного місяця. У разі неотримання рахунку до 15-го числа поточного місяця, за який повинен бути сплачений платіж, ТОВ «Постман» зобов'язаний сплатити відповідний платіж у розмірі, встановленому у Договорі, до 15-го числа цього місяця (якщо інший строк, що підлягає застосуванню, не встановлено у Договорі), а після отримання рахунку - доплатити відповідну різницю між сплаченою сумою та сумою, визначеною у рахунку.

Також, ТОВ «Постман» зобов'язувався відповідно до п. 4.3. умов лізингу покрити всі витрати, понесені ТОВ «Порше Лізинг Україна» при передачі та поверненні автомобіля за Договором та в процесі користування автомобілем протягом строку дії Договору. Згідно з п. 9.2. Умов лізингу ТОВ «Постман» зобов'язаний повністю покрити усі витрати, пов'язані з державним технічним оглядом/обов'язковим технічним контролем, технічним обслуговуванням та ремонтами автомобіля тощо.

Відповідно до п. 12.7. Умов лізингу у разі звершення строку фінансового лізингу (найму) або припинення дії Договору/розірвання Договору, відповідач зобов'язаний повернути автомобіль за власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані (з урахуванням нормального зносу) за місцезнаходженням позивача або за адресою вказаною позивачем протягом 3 (трьох) робочих днів від дати завершення строк оперативного лізингу (найму) або отримання відповідної вимоги від Позивача.

Згідно п. 3.1. Умов лізингу Позивачем було придбано автомобіль, обраний відповідачем на свій власний розсуд. Пунктом 4.1. Умов лізингу визначено, що позивач зберігає за собою право власності на автомобіль, в той час як відповідач матиме право на користування автомобілем впродовж усього строку дії Договору (окрім випадків, коли позивач матиме право розірвати договір та вимагати повернення автомобіля, як зазначено в договорі).

Згідно п. 6.1. Умов лізингу за користування автомобілем відповідач зобов'язується щомісяця виплачувати позивачу ТОВ «Порше Лізинг Україна» платежі, розмір яких визначено у договорі.

Задовольнивши позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» суд першої інстанції пославшись на вимоги 530, 559, 653 ЦК України виходив з того, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» свої зобов'язання за договором фінансового лізингу виконав в повному обсязі, однак відповідач ТОВ «Постман» встановлені договором фінансового лізингу умови не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Судова колегія дійшла до висновку, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, виходячи з того, що приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з солідарного обовязку боржника та поручителів перед позивачем відповідно до умов, укладених між сторонами договорів поруки, додаткових угод до них та вимогам ст.ст. 553, 554 ЦК України, та не врахував відповідний правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17 вересня 2014р. по справі № 6-53цс14.

Так, частиною 4 ст.559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Отже, зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред'явить вимоги до поручителя.

В даному судовому спорі за умови укладеного між сторонами договору лізингу боржник зобовязаний здійснювати певні платежі щомісячно, і кожен з цих платежів, а також в цілому виконання лізингового договору забезпечено поручителем відповідачем ОСОБА_2

При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що повідомлення про несплату заборгованості (чергового платежу) разом з вимогою її погасити надсилалося ОСОБА_2, як поручителю за вказаним договором.

При визначенні обовязків довірителя з точки зору чинності договору поруки в контексті вказаної ст. 559 ЦК України слід враховувати наступне.

Як зазначено в додатку до договору про фінансовий лізинг, а саме в загальних комерційних умовах внутрішнього фінансового лізингу Контракт вважається розірваним на 10 робочий день з дня надіслання письмового повідомлення Стороною на адресу іншої сторони.

Таке письмове повідомлення було надіслано від ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «Постман» 03 березня 2013р. (а.с.34). Таким чином, Контракт припинив свою дію 17 березня 2015р. Вказана обставина позивачем не заперечується, про що свідчить розрахунок позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Так як строк виконання основного зобовязання визначений десятиденним строком з дня розірвання Договору, а саме 17 березня 2015р., то шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України закінчується 17 вересня 2015р. Між тим, до суду позивач звернувся лише 05 листопада 2015р., тобто з пропущенням строку встановленого ЦК України. Слід визнати, що порука припинилась, а тому законні підстави для стягнення грошових коштів з поручителя ОСОБА_2 відсутні.

З урахуванням вищевикладеного та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції та приймає нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення їх з поручителя ОСОБА_2 грошових коштів.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, то колегія суддів на підставі ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та приймає нове рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог до поручителя ОСОБА_2

Відносно позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «Постман» про стягнення заборгованості по лізинговим платежам, провадження в цій частині підлягає закриттю, оскільки вказані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, що фактично визнала представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2016р. задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2016р. за позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам та відшкодування збитків відмовити в повному обсязі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак, може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Т.В.Цюра

ОСОБА_4