Провадження № 2/522/6297/16
УХВАЛА

22 липня 2016 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Чернявська Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення позики в розмірі 147 000 доларів США, що на дату звернення до суду складає 3 652 950 гривень.

Одночасно, позивачка звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на ? частки квартири за адресом: АДРЕСА_1, яка оформлена на дружину відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 та на будинок за адресою:Одеська область, Овідіопольський район, смт Грибовка, вул.Приморська, 39.

20 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про уточнення вимог про забезпечення позову та просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на частину належного відповідачу майна, а саме:

-накласти арешт на ? частку дачного будинку з господарчими будівлями і спорудами загальною площею 358,6 кв.м. за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Грибівка, вулиця Приморська, будинок №39/10, що належить на праві власності ОСОБА_2.

-накласти арешт на ? частку квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 141 м, житловою площею 84,9 м, зареєстровану на ОСОБА_5 ОСОБА_4.

-накласти арешт на автомобіль марки AUDI Q7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_2.

Мотивує вимоги тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Наразі стало відомо, що відповідач, дізнавшись про її прагнення повернути борг в судовому порядку, штучно намагається приховати належне йому майно та створити перешкоди для повернення боргу.

Так, відповідачу на праві власності належить дачний будинок з господарчими будівлями і спорудами загальною площею 358,6 кв.м. розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Грибівка, вулиця Приморська, будинок №39/10.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта 23 червня 2016 року, за 7 днів до предявлення позову, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було ніби то укладено договір позики в розмірі 2 240 827, 02 гривні (еквівалент 90 000 доларам США). В забезпечення цього «договору» укладений іпотечний договір на користь ОСОБА_6 Тобто відповідач штучно «збільшив» грошових зобовязань перед сторонніми особами і одночасно теж штучно зменшив обсяг майна на яке можливо звернути стягнення.

Також під час шлюбу з ОСОБА_5 ОСОБА_4 подружжям на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28.04.2012 року було придбано трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта та копією свідоцтва про укладення шлюбу.

Згідно приписів Сімейного кодексу України при придбанні майна за час шлюбу презумується право спільної сумісної власності подружжя, а отже ? частка зазначеної квартири належить відповідачу ОСОБА_2 незалежно від реєстрації обєкта на дружину. Половина цього обєкту станом на сьогодні поки ще це єдиний обєкт нерухомості на який не накладений арешт, заборона або іпотека .

Крім того, відповідачу на праві власності належить автомобіль марки AUDI Q7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Оскільки все вищезазначене майно було придбано за час шлюбу, особисто відповідачу ОСОБА_2 належить по ? частки зазначеного майна.

Враховуючи дії ОСОБА_2, направлені на приховування майна, вважає, що є реальна загроза невиконання рішення суду, що згідно статті 151 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для забезпечення позову.

22 липня 2016 року по справі відкрито провадження.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення позики в розмірі 147 000 доларів США, що на дату звернення до суду складає 3 652 950 гривень, які останній отримав 20 липня 2013 року.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи розписки ОСОБА_7 від 20.07.2013 року ОСОБА_1 про отримання коштів в розмірі 300 000 доларів США, які зобовязався повернути частками, дата повернення останньої частки суми зазначена 30.07.2015 року.

Як зазначає позивачка в неї є побоювання, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення, оскільки відповідач намагається штучно приховати належне йому майно та створити перешкоди для повернення боргу.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реально можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, ОСОБА_2 належить на праві власності дачний будинок з господарчими будівлями і спорудами загальною площею 358,6 кв.м. за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Грибівка, вулиця Приморська, будинок № 39/10.

Також, ОСОБА_2 на праві власності належить автомобиль марки AUDI Q7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

При цьому, суд враховує, що з 04 травня 1973 року ОСОБА_2 перебуває в шлюбі з Бабич (дошлюбне прізвище - Вайчеконите) ОСОБА_4.

Відповідно ст.60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині а чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Під час шлюбу подружжям Бабич на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28.04.2012 року було придбано квартиру АДРЕСА_3.

Отже, ? частка зазначеного майна належить відповідачу ОСОБА_2.

Відповідач може відчужити майно, що призведе до того, що виконання рішення суду, у випадку задоволення судом вимог позову, буде істотним чином ускладнено чи унеможливлено.

Визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання рішення суду в разі його задоволення, заходи забезпечення позову випливають із суті заявлених позовних вимог і гарантують виконання можливого рішення суду, вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, тому заява про вжиття заходів щодо забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, шляхом накладення арешту на ? частку майна.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 208-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на ? частку дачного будинку з господарчими будівлями і спорудами загальною площею 358,6 кв.м. розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Грибівка, вулиця Приморська, будинок №39/10, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Накласти арешт на ? частку квартири АДРЕСА_2 загальною площею 141 кв.м., житловою площею 84,9 кв.м., зареєстровану за ОСОБА_5 ОСОБА_4.

Накласти арешт на ? частку автомобіля марки AUDI Q7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_2.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. М. Чернявська

22.07.2016