Дата документу 11.07.2016
Справа № 334/9395/15-ц
Провадження № 2/334/524/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі

головуючого - судді Ісакова Д.О.

при секретарі Воронцової І.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_6 міської ради, третя особа: ОСОБА_6 Державна нотаріальна контора про визнання права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача в якому вказують, що 26.04.1996 року було укладено договір міни, на підставі якого ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_2 набули право спільної сумісної власності на житловий будинок №26 по вул. Демяна Бєдного у м. Запоріжжі.

Вказаний договір зареєстровано «ОСОБА_6 товарною біржою «Гілея», про що зроблено реєстраційний запис за №523/2256 від 26.04.1996 року. 2

09.04.1996 року вказаний договір зареєстровано у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації, про що було зроблено запис в реєстровій книзі 8р№1025.

12.01.2005 року помер ОСОБА_7, після його смерті єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину та звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом строк - є його донька ОСОБА_2 (ОСОБА_9) (ОСОБА_7) ОСОБА_10, інший спадкоємець першої черги ОСОБА_11 за прийняттям спадщини до нотаріальної контори не звертався, нотаріусом про відкриття спадщини був повідомлений.

Після спливу шести місячного строку, у 2015 році позивачка звернулась до нотаріуса для оформлення та видачі їй свідоцтва про право власності на спадщину, але нотаріус відмовив в оформленні спадщини у звязку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на будинок. У звязку з чим нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій вих.№2105/02-31 від 01.10.2015року.

На теперішній час позивачка ОСОБА_1 бажає оформити спадщину після смерті батька, але не має змоги цього зробити, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на будинок.

На сьогоднішній день оригінал правовстановлюючого документу було втрачено, а отримати його дублікат не можливо внаслідок відсутності установи що його видала.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 зазначають, що єдиною можливістю визнання їх законних прав як власників майна за договором міни, а ОСОБА_1 додатково в порядку спадкування за законом - це звернення до суду зі вказаними позовними вимогами.

Просять встановити розмір часток співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_1

В.С. та ОСОБА_7, який помер 12.01.2005р., у спільному сумісному майні, а саме у будинку №26по вул. Демяна Бєдного у м. Запоріжжі, по 1/4частині кожному; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину спірної квартири після смерті батькаБолотіна В.І.; визнати за кожним з позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину вищевказаного будинку як на частку у спільному майні.

Відповідач ОСОБА_6 міська рада проти вказаних вимог не заперечував, просив суд розглянути вказаний позов на власний розсуд.

Третя особа ОСОБА_6 державна нотаріальна контора подала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність.

Так, судом встановлено, що згідно договору міни від 26.04.1996р. ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 стали власниками будинку №26по вул. Демяна Бєдного у м. Запоріжжі.

Вказаний договорі відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції на день вчинення правочину) зареєстрований ОСОБА_6 товарною біржею «Гілея», на виконання біржевого контракту №523 від 26.04.1996р., про що зазначено в тексті примірника договору, копія якого є в матеріалах справи.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_7, було зареєстровано у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації, про що повідомляється у відповіді ТОВ ОП ЗМБТІ, яке разом з відповіддю надало копію примірника вказаного договору міни, який зберігається в архівах ТОВ ОП ЗМБТІ.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_12 серії VII-УР 0887358, видане 07.06.1967 року Астраханським сіль загс с.Астраханка, актовий запис №16 від 07.06.1967 року її батьком є ОСОБА_7.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян,щодо актового запису про шлюб між гр.ОСОБА_13 та гр.ОСОБА_12 за № 0 від 11.11.2014 року, внаслідок укладення шлюбу прізвище «Болотіна» змінено на «Бородай».

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу між гр.ОСОБА_14 та гр.ОСОБА_8, серії І-ЖС №261381, видане 17.06.1994 року відділом РАЦС міськвиконкому м.Запоріжжя, Україна, актовий запис №605 від 17.06.1994 року прізвище «Бородай» змінено на «Ковейник».

У відповідності до ст.328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власностіне встановлена судом.

Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Статтею 368 ЦК Українивстановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до вимогст. 370 ЦК Україниспіввласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При праві спільної сумісної власності кожному співвласникові належить стиснуте право власності на спільне майно. Тому майно, що є обєктом права їх спільної сумісної власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. При поділі майна між учасниками праваспільної сумісної власності, а також при виділі частки одного зі співвласників необхідно попередньо визначити розмір частки кожного зі співвласників у праві власності на спільне майно. При поділі майна, що належить учасникам права спільної сумісної власності, вважається рівність часток у праві власності, що належить учасникам права спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено законом, домовленістю сторін або не встановлено судом згідно з вимогамист. 372 ЦК України.

Відповідно до п. 5Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, частка

учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

12.01.2005 року ОСОБА_7І помер. Заповіту останній не залишив. Після його смерті спадкоємцями першої черги є його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_11, але останній за прийняттям спадщини не звернувся, після спливу шести місячного строку нотаріусом був повідомлений про можливість встановлення додаткового строку для прийняття спадщини шляхом звернення до суду, але вказаним правом ОСОБА_11 не скористувався. Крім цього 17.12.2008 року ОСОБА_11 помер.

Спадкове майно складається з частини будинку №26 по вул. Демяна Бєдного у м.Запоріжжі, що належала померлому на праві спільної сумісної власності.

На підставі викладеного, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що будинок №26 по вул. Демяна Бєдного у м. Запоріжжі, належить позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та спадкодавцю ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності, будь-яких угод щодо визначення їх часток в спільній власності не укладалося, таким чином при визначенні частки квартири, яка є спадковим майном, суд керуючись нормами ЦК України про рівність часток у праві спільної сумісної власності, прийшов до висновку, що позивачам та спадкодавцю належить по 1/4 частки вказаного будинку, та саме така частка, яка належала ОСОБА_7 і є спадковим майном після його смерті.

Згідно постанови державного нотаріуса Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори ОСОБА_15 від 01.10.2015р., ОСОБА_5 (яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 за дорученням) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину буд.26 по вул.Демяна Бєдного у м.Запоріжжі, після померлого 12.01.2005р. батька ОСОБА_7, - відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру.

Відповідно до положень ч. 3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч. 1 ст.1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи зі змісту ч. 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, яка йому належить з часу відкриття спадщини, незалежно від часу її прийняття при умові, що він не заявив про відмову від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. (ч.1 ст.1272 ЦК України).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому

цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи викладені вище обставини, зокрема, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги, звернулась у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що позивачка спадщину прийняла і свого права на спадщину не втратила, в той час коли спадкоємиць першої черги ОСОБА_11 у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подав, після спливи шестимісячного строку був повідомлений нотаріусом про можливість встановлення додаткового строку на прийняття спадщини шляхом звернення з відповідним позовом до суду, але вказаним правом ОСОБА_11 не скористувався. Крім цього 17.12.2008 року ОСОБА_11 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.12.2008 року серія 1-КИ №260743, що міститься в матеріалах справи.

Враховуючи відсутність наявності правовстановлюючого документа на право власності на спірне майно за померлим, суд вважає доведеним той факт, що позивач ОСОБА_1 не може здійснити реалізацію своїх спадкових прав у позасудовому порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 набула право власності на спірну частку в квартирі на законних підставах - в порядку спадкування після смерті свого батька та за нею має бути визнане право власності в порядку спадкування.

Щодо вимоги позивачів про визнання за ними права власності на 1/4 частку спірного будинку за кожним, яке не може бути підтверджене через відсутність правовстановлюючого документа, суд враховує, що відповідно дост. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведеної норми права потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Оскільки судом встановлено, що позивачем втрачено правовстановлюючий документ на спірний будинок, в той час коли спірний будинок набуто законно, на підставах не заборонах законом, власність позивачів була зареєстрована у встановленому на той час законом порядку, позивачі як співвласники не в повній мірі можуть здійснювати своє право власності щодо зазначеного нерухомого майна, та не можуть усунути вказані порушення іншим шляхом,суд приходить до висновку про визнання за позивачами права власності на частки квартири, які є спільною сумісною власністю, а саме на 1/4 частину за кожним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 321, 317, 319, 391, 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст. ст. 1,10,11,60,130,159,213-215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_6 міської ради, третя особа: ОСОБА_6 Державна нотаріальна контора про визнання права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визначити, що розмір часток співвласників: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_7, який помер 12.01.2005р., у спільному сумісному майні, а саме у будинку №26 по вул. Демяна Бєдного у м.Запоріжжі, є рівними та складають по 1/4 частині кожному.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину будинку №26 по вул. Демяна Бєдного у м.Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер 12.01.2005 року.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 право власності по? частині будинку №26 по вул. Демяна Бєдного у м.Запоріжжі за кожною.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ісаков Д. О.