ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5272/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючої-судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю ОСОБА_3

сторін:

позивачки ОСОБА_4

представника третьої особи ПІРЕНКО Т.І. .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Служба у справах неповнолітніх дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав , суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, свої вимоги вмотивувала тим, що вона є бабусею ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачі ОСОБА_6, яка є її донькою та ОСОБА_7 є батьками її онука.

Відповідачі не виконують свої батьківські обов'язки, вихованням дитини зовсім не займаються, дитина для них байдужа.

Відповідачка ОСОБА_6 веде аморальний спосіб життя, зловживає наркотичними засобами, лікуватися не хоче, ніде не працює.

На всі її зауваження та прохання щодо відношення свого сина, відповідачка відноситься агресивно. Її не цікавить чи їла дитина, в чому він одягнутий, чи не хворіє вона живе своїм власним життям і думає тільки про себе. Деякий час дочка проживала з чоловіком, який теж зловживає наркотичними засобами і який обікрав її квартиру, стосовно чого відкрито кримінальну справу.

Останні два місяці відповідачка ОСОБА_9 взагалі не проживає вдома. За весь цей період вона жодного разу не подзвонила не поцікавилася дитиною, не відвідала сина, та і онук не згадує про матір. Вона намагалася з нею зв'язатися, але вона змінила номер телефону, на зв'язок не виходить і їй невідомо її місце перебування.

Відповідач ОСОБА_7 теж не приймає участі у вихованні сина.

Він ніде не працює, вживає спиртні напої, теж живе своїм власним життям, сином не цікавиться, і крім того, на даний час відносно нього відкрита кримінальна справа.

Хоча відповідачі перебувають у шлюбі, але вже рік вони разом не живуть, кожен з них живе своїм життям і дитина для них байдужа.

Майже з самого народження дитини ним займається вона. На даний час онук проживає з нею, повністю перебуває на її утриманні і вихованням дитини займаємося тільки вони з чоловіком. Батьки дитиною зовсім не цікавляться, матеріально його не забезпечують, не приходять до дитячого садочка, щоб хоч побачити його, не відвідують з ним лікаря.

В судовому засіданні, позивачка ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. з підстав викладених у позовній заяві, а також просила призначити її опікуном її малолітнього онука ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачка ОСОБА_6, в судове засідання не з"явились.

На виконання вимог ст. 76 ЦПК України відповідачка повідомлялась належним чином через житлово-комунальні органи по місцю свого проживання та реєстрації, однак 13 вересня 2016 року за вх. № 45273 на адресу суду надійшов акт від працівників ЖЕД № 210 про неможливість вручення, в зв'язку із тим, що відповідачка не проживає за вказаною адресою протягом п'яти місяців.

Відповідно до ЦПК України суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин неявки до суду, однак зобов'язує суд оцінювати неявку до суду у кожному конкретному випадку залежно від підстав поважності наведених причин з тим, щоб забезпечити учасника процесу конституційною гарантією змагальності у процесі та доведення суду переконливості своїх доводів (п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з"явився , про те, через загальну канцелярію за вх. № 44924 від 12.09. 2016 року надіслав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечує проти позовних вимог ( а.с. 42).

Представник третьої особи, Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації Піренко Т.І., яка діє на підставі довіреності № 101-417/01 від 18.01.2016 року підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Принагідно також зауважити, що розділом 5 листа Апеляційного суду міста Києва від 01.09.2013 року «Узагальнення практики судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства при розгляді цивільних справ у порядку заочного розгляду» звернуто увагу судів, що у випадку наявності клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутності відсутні підстави для ухвалення заочного рішення. У такому випадку відповідач вважається присутнім і причини його неявки не з'ясовуються.

З огляду на зазначені положення законодавства, суд прийшов до висновку про проведення розгляду справи в звичайному порядку, передбаченому ЦПК України, без ухвалення заочного рішення.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідка ОСОБА_10, яка підтвердила у судовому засіданні той факт, що відповідачі не виконують свої батьківські обов'язки, вихованням дитини не займаються та те, що дитина для них байдужа, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В силу п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.

В пункті № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: « Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_8, про що зроблено актовий запис № 3714 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м Києві, батьками дитини записано ОСОБА_7 та ОСОБА_6. ( а.с. 9 )

Відповідно до Висновку від 15 липня 2016 року за № 101-6522/03 Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав ( протокол засідання Комісії № 13 від 14 липня 2016 року ) встановлено наступне: « ОСОБА_6, ОСОБА_7 свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не намагаються забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбуються про стан його здоров'я."

Отже, своїми діями, відповідачі свідомо порушують свої зобов'язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до п. 15 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав » від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав - є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п. 2 ч. 1 - ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом із цим, позивач в своїх позовних вимогах ставила питання щодо призначення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 опікуном над малолітнім онуком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як слідує з матеріалів справи, позивач жодних належних доказів в вигляді висновку Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про доцільність призначення її опікуном над ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 не надає і в цій частині вимоги не підлягають задоволенню.

А відтак, суд в праві роз'яснити позивачу про те, що вона в змозі звернутись із вищевказаними вимогами до суду в загальному порядку.

А тому позов підлягає частковому задоволенню як такий, що грунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами.

Керуючись положенням ст. ст. 10, 11, 57 - 60, п. 9 ст. 74, ч .4 ст. 169, 209, 212 - 215, 218, 224 - 228 ЦПК України; ст.с т.164-166 Сімейного Кодексу України; ст. ст.8, 11, 12, 15 Закону України « Про охорону дитинства » від 26 квітня 2001 року № 2402; ч. 2 ст. 3 Конвенції « Про права дитини » від 27 вересня 1991 року; принципу № 6 Декларації « Про права дитини », проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року; Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав » від 30 березня 2007 року, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Служба у справах неповнолітніх дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, задовольнити частково .

Позбавити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Києва, зареєстрованої за адресою у АДРЕСА_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця Київської області, Васильківського району, село Плесецьке, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 21 листопада 2016 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК