Справа № 521/82/16-ц
Провадження № 2/521/1742/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 120325001 від 16.05.2011 року,

В С Т А Н О В И В:

Представник Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 120325001 від 16.05.2011 року у загальній сумі 77 407 гривень 65 копійок. В обґрунтування позову сторона позивача вказує, що 16.05.2011 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» з одної сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, був укладений договір оренди на умовах фінансового лізингу обладнання, відповідно до умов якого оператор ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» (в особі ФОП ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності) передало клієнту ОСОБА_2 обладнання, вартість якого клієнт зобовязалась оплатити згідно договору на користь оператора, із подальшим переходом права власності на обладнання після виплати його повної вартості. У позові представник ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» також вказує, що Пунктом 8.7. Договору відповідач підтвердив, що з Правилами ознайомлений,зміст Правил йому зрозумілий, і він погоджується їх дотримуватися і виконувати. На підставі п.2.2. Договору, а також п.4.9. Правил, Позивач надав Відповідачу в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Про передачу обладнання свідчить Акт приймання-передачі майна № 120325001 від 16.05.2011 року. Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 7360, 00 гривень. Згідно п.2.1. Договору, умови за яким ІТ обладнання, інші товари та послуги надаються Клієнту, визначають пакетом LeaseIT, Шістка 1. Умова пакету LeaseIT є: платіж при отриманні обладнання ( загальної суми платежів): 16,67 %; вид договору фінансовий лізинг; кількість місячних лізингових платежів ( крім першого) 5; розмір місячних платежів щомісяця рівними частинами; перехід права власності виплата повної вартості обладнання. Також п.6.2. Правил визначено, що строк протягом якого Клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого пакетом LeaseIT строку. Відповідач зобовязався сплачувати платежі у загальній сумі 7360,00 гривень в такому порядку: першій платіж у розмірі 16,67 % від загальної суми платежів; 5 платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця. Тобто відповідач мав сплатити 1 платіж у розмірі 1226, 67 гривень та ще 5 платежів по 1226, 67 гривень. Таким чином, на підставі вищевказаних норм, а також п.п.3.1, 5.4.2 Договору у Відповідача перед Позивачем виникли зобовязання щодо сплати орендних платежів. Отже Позивач в повному обсязі виконав свої договірні зобовязання щодо надання обладнання Відповідачу згідно Договору у відповідні строки та належної комплектації, але Відповідач не виконав своїх грошових зобовязань за Договором, внаслідок чого йому нараховувалася плата за прострочення платежу передбачена п.14.2 Правил та п.5.4.2 Договору, тому за ним рахується заборгованість , підтверджена розрахунком Структурою грошових нарахувань. Структура грошових нарахувань та надходжень № НОМЕР_1 від 23.12.2015 року відображає належні до виплати Відповідачем суми та порівнює їх з фактично здійсненими останніми платежами Відповідачем. Згідно Структури Відповідач виплатив лише 3826, 67 гривень, з яких на підставі п.6.8. Правил зараховано: 61,33 гривень на погашення плати за прострочення щомісячних платежів (в Структурі колонка «Розподіл оплати, Місячний платіж); 3765, 34 гривень на погашення місячних платежів ( В Структурі колонка « Розподіл оплат. Місячний платіж»). В результаті розрахунку заборгованість Відповідача станом на день подання позову непогашена та становить 77 407, 65 гривень, що складається з: 3 594,66 компенсації вартості наданого обладнання; 73768, 35 плата за прострочення щомісячних платежів та 44,64 гривень компенсація понесених витрат повязаних з затриманням виконання зобовязань. Оскільки, не зважаючи на взяті на себе зобовязання, до теперішнього часу ОСОБА_1 суму вартості отриманого майна не сплатила, у звязку з чим ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» звернулось з позовом до суду, в якому просило стягнути з боржника ОСОБА_1 суму заборгованості за договором в розмірі 77 407,65 гривень.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка в судові засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, по що свідчить розписка про отримання судової ухвали. Представник відповідачки надав до суду заперечення, в яких вказав, що позовні вимоги протиправні, необгрунтовні, а також у позивача відсутнє право на звернення до суду з наступних підстав. Так згідно ст. 256 ЦК України загальна позаочна давність три роки, стосовно неустойки (штрафу, пені один рік). Перебіг позовної давнини починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила). Враховуючи, що згідно наданого до суду розрахунку заборгованості за договором лізингу сальдо простроченої заборгованості виникло 01.08.2011 року, то з цього дня розпочався відлік позовної давності, який закінчився 01.08.2014 року. Крім цього представник відповідачки звертає увагу, що у відповідача виникли зобовязання щодо сплати орендних платежів. При цьому в позовні заяві та згідно умов договору № 120325001 від 16.05.2011 року визначено вид цього Договору фінансовий лізинг. Відповідно до Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувача на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Позивач надав до суду структуру грошових нарахувань і надходжень № НОМЕР_1 від 23.12.2015 року. Колонка «штрафні санкції», яка складає більшу частину заборгованості, а саме 73829, 68 гривень підтверджує факт, що дана сума є штрафом, тобто згідно чинного законодавства виступає неустойкою. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або не належно виконаного зобовязання та стягується одноразово. Окрім цього, дефініція «штрафні санкції», які заявляються позивачем у своїх позовних вимогах є поняттям, яке притаманне господарським правовідносинам, які регулюються Господарським Кодексом України. Таким чином, представник відповідачки вважає, що наданий позивачем розрахунок необгунтований належними та допустимими доказами, місить намір стягнути з Відповідачки безпідставні борги, що є безумовною підставою і для відмови у позові на загальних підставах.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, належну правову оцінку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 16.05.2011 року між ОСОБА_2 (на теперішній час ОСОБА_1В.) та ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій», в інтересах якого на підставі довіреності №11041801 від 18.04.2011 року, діяв ФОП ОСОБА_3, було укладено договір №120325001 про отримання обладнання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання в системі LeaseIT, а саме: IT-обладнання та інші товари та послуги за Пакетом LeaseIT Шістка1, загальною первісною вартістю 7360,00 грн.

На виконання умов Договору лізингу, позивач передав ОСОБА_2 вказане обладнання, що підтверджується актом прийому-передачі майна № 120325001 від 16.05.2011 року.

Відповідно до обраного ОСОБА_2 пакету LeaseIT Шістка1, були передбачені наступні умови: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів): 16,67%; вид договору фінансовий лізинг; кількість місячних лізингових платежів (крім першого) 5; розмір місячних платежів щомісяця рівними частинами; перехід права власності виплата повної вартості обладнання.

За п. 1.2 договору лізингу Порядок отримання обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг Клієнтам системи LeaseІT (далі - Правила), які є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до умов п. 7.1. Правил, право власності на обладнання, як правило, переходить до клієнта за умови сплати ним всіх передбачених пакетом LeaseІT платежів та цін, за якою обладнання може бути викуплене. Ціна, після сплати якої до Клієнта переходить право власності на обладнання, визначається умовами пакету LeaseІT.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що клієнт сплачує на користь оператора LeaseІT платежі згідно з умовами пакету LeaseІT та цим договором. Клієнт отримує рахунки оператора LeaseІT в строк до 10 числа поточного місяця та сплачує платежі в строк до 20 числа поточного місяця. Розрахунки між сторонами здійснюються в гривнях.

Пунктом 5.4.2. вказаного вище договору встановлено, що клієнт зобов'язаний своєчасно в повному обсязі сплачувати платежі передбачені пакетом LeaseІT та цим договором.

Згідно п. 14.2 Правил у разі несвоєчасної оплати клієнтом нарахованого платежу Клієнт сплачує на користь оператора LeaseIТ плату за прострочення платежу в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за Договором; в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за Договором.

Відповідач, однак, в порушення умов договору взятих на себе зобовязань не виконала.

Стороною позивача в якості доказу розміру заявлених позовних вимог суду надано розрахунок заборгованості за договором, згідно з яким Позивач вважає, що станом на 23.12.2015 року утворилась заборгованість за договором у загальному розмірі 77 407,65 грн., яка складається із: 3594 гривень 66 копійок компенсація вартості наданого обладнання; 73 768, 35 штрафні санкції за несплату рахунків. Розмір заборгованості викладено у наданій позивачем структурою грошових нарахувань та надходжень № від 23.12.2015 року.

Однак судом встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості відповідача перед позивачем, що виконаний позивачем на підставі відомостей особового рахунку відповідача і озаглавлений «Структура грошових нарахувань та надходжень», на виконання договору між сторонами відповідач сплатив позивачеві у періоди: 16.05.2011 року 1226,67 гривень; з 01.06.2011 року по 20.06.2011 року у сумі 1300 гривень; з 01.07.2011 року по 20.07.2011 року 1300, 00 гривень. Згідно даного розрахунку, а саме з графи «компенсація вартості послуг» заборгованість по щомісячних платежах у сумі 3594 гривень 66 копійок утворилася за період з серпня по жовтень 2011 року, по даний час непогашена, тому трирічний строк позовної давності по вимогах про її стягнення на дату предявлення позову (станом на 16.01.2016 року) сплив. Оскільки строк позовної давності по вимогах про стягнення основного боргу сплив, то в силу статі 266 ЦК України сплив строк позовної давності і по додаткових вимогах по вимогах про стягнення плати за прострочення щомісячних платежів, яка згідно з ст.549 ЦК України за своєю правовою природою є неустойкою.

Одночасно при розгляді даної справи судом встановлено, що спосіб обчислення неустойки за прострочення ОСОБА_1 терміну сплати щомісячних платежів на викання укладеного сторонами договору цим договором не визначено; його встановлено у п.14.2 Правил отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIТ. Те що ці правила є невідємною частиною договору між сторонами, відповідачем не заперечується та прямо слідує зі змісту договору. Виходячи з вищезгаданого пункту Правил, за несвоєчасну оплату щомісячних платежів за період з 01.08.2011 року по 20.10.2011 року відповідачка мала б сплатити ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» плату за прострочення платежів у розмірі 10% від їх суми, так як ці платежі не погашено по даний час, а отже їх погашення здійснюватися після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати цих платежів за договором. Згідно з приписами п.14.2 названих вище Правил, тривалість прострочення щомісячних платежів на розмір неустойки не впливає. У жодному іншому пункті даних Правил про спосіб обчислення неустойки за прострочення терміну сплати щомісячних платежів не йдеться. Таки чином за порушення укладеного між сторонами договору,що виразилося у несплаті відповідачем щомісячних платежів (за серпень 1226,67 гривень + за вересень 1266,67 гривень + 1226,65) відповідачка мала б сплатити позивачу таку неустойку: за прострочення платежу у серпні 2011 року: 1226,67х10%=122 гривні 27 копійок; - за прострочення платежу у вересні 2011 року: 1226,67+1226,67=2453 гривні 34 копійки х10%=245 гривень 30 копійок; за прострочення платежу у жовтні 2011 року: 1226,67+1226,67+1226,65 = 3679 гривень 99 копійок х10%= 367,90 гривень. Отже загальний розмір неустойки, що підлягав би стягненню з відповідачки на користь позивача, становить: 122 гривні 27 копійок + 245 гривень 30 копійок + 367 гривень 90 копійок = 735 гривень 47 копійок.

Положенням статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про фінансовий лізинг», відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно ст. 806 ЦК України, особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачев ) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг) або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк та за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управо моченою особою. Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). У зобовязаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимог кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Початок перебігу позовної давності повязується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення права особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливостями реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Згідно з умовами Правил отримання ІТ обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІT, клієнт зобовязаний сплачувати оператору платежі за обладнання частинами (щомісячними платежами) у розмірі та строки, визначені обраним клієнтом пакетом LeaseІT, щомісяця сплачувати проценти за надання фінансування, а також сплатити пеню (штрафи) у разі виникнення заборгованості. Розрахунковий період становить один календарний місяць, оплата платежів здійснюється до 20 числа кожного місяця. Отже умовами спірного договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

З зазначених вище підстав, з урахуванням доводів викладених у мотивувальній частині рішення, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, у звязку зі спливом строку позовної давності, застосування якої врегульовано правилами статей 261, 256, 267 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 261, 256, 267, 526, 530, 533, 610, 612, 625-631, 638, 806 Цивільного кодексу України, ст.ст. 27, 60, 61, 80, 82, 88, 209, 213-215, 218, 224, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 120325001 від 16.05.2011 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі десяти днів. Особи, що приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення мають право на його оскарження на протязі десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: