Справа № 578/830/16-ц
провадження № 2/578/276/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2016 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Сотнікової І.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_2

до Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділ Держгеокадастру у Краснопільському районі Сумської області

про встановлення юридичного факту та визнання права в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який в послідуючому уточнив /ас. 55-56/, та просить:

- встановити факт належності померлій 13 серпня 1994 року в селі Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області ОСОБА_3 Сертифікату на право на земельну частку /пай/ серія СМ №0165834, виданого на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації від 19 червня 1996 року №276 та зареєстрований 27 вересня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за №430 на імя ОСОБА_4;

- визнати за ним право на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерного-пайового товариства закритого типу «Родина» (далі САПТЗТ «Родина») розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі, розташовану на території Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області нормативною грошовою оцінкою 16585 по праву спадкування за заповітом після померлої 13 серпня 1994 року ОСОБА_3, що належало їй згідно Сертифікату на право на земельну частку /пай/ серія СМ №0165834.

Вимоги обґрунтовані тим, що після смерті спадкодавцяОСОБА_3 13 серпня 1994 відкрилася спадщина, зокрема, на право на земельну частку /пай/, позивач являється спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв відповідно до статтей 534, 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, фактичним розпорядженням спадковим майном, і на частину спадкового майна у вигляді житлового будинку та земельної ділянки розташованих в селі Верхня Пожня по вулиці Кочеток Краснопільського району Сумської області отримав Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку /пай/ у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно, і як встановлено органом нотаріату, за життя власник права на земельну частку /пай/ не отримав Сертифікату на це майно, постановою нотаріуса йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, при отриманні документів на спадкове майно від відділу Держгеокадастру у Краснопільському районі Сумської області стало відомо про невідповідність у написанні імені спадкодавця в свідоцтві про смерть та в Сертифікаті на право на земельну частку /пай/ серія СМ №0165834як «ПАРАСКОВІЯ» та «ПАРАСКА». Встановити цей факт в інший спосіб, ніж за рішенням суду, є не можливим, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, немає. На переконання позивача його право на спадщину порушено і підлягає судовому захисту.

Позивач у судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином. Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 /№ витягу 31688100 від 15.07.2016, ас. 6-7/ підтримала позовні вимоги з наведених у позові підстав .

Відповідач та третя особа явку представника в судове засідання не забезпечили, відповідно поданих заяв не заперечують проти задоволення позову і просять справу розглянути за відсутності їх представників /ас. 68-69/.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/

Дослідивши письмові докази, суд приходить на наступних висновків.

У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що право на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває уколективній власності сільськогосподарського акціонерно - пайового товариства закритого типу «Родина» розміром 4.08 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевостінормативною грошовою оцінкою 16585 грн. належить громадянці ОСОБА_4 відповідно до Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 0165834 на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації від 19 червня 1996 року № 276 та зареєстрованого 27 вересня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 430, який власником за життя не отриманий /копії ас. 15-22, ас.23-24/.

13 серпня 1994 року в селі Верхня Пожня Краснопільськогорайону Сумської області померла ОСОБА_3, місце державної реєстрації виконавчий комітет Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, запис № 42 від 15 серпня 1994 року /копія повторного Свідоцтва про смерть серія 1-БП№ 265911 від 15 липня 2016 р., ас. 8/, після смерті якої відкрилась спадщина на її майно.

На час відкриття спадщини 13 серпня 1994 року ОСОБА_3 самотньо проживала за реєстрацією в селі Верхня Пожня по вулиці Кочеток Краснопільського району Сумської області /ас.9/; позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 06 серпня 1985 року секретарем виконавчого комітету Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, реєстрі за № 55 /копія ас.10/, спадщину прийняв відповідно до статті 534, частини першої статті 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, в результаті чого заведена спадкова справа за р. № 1643 від 25 липня 1996 року, і на частину спадкового майна у вигляді житлового будинку та земельної ділянки розміром 0,35 га, розташованих в селі Верхня Пожня по вулиці Кочеток Краснопільського району Сумської області, отримав Свідоцтва про право на спадщину за заповітом /копія спадкової справи ас. 59-63/.

19 серпня 2016 року позивачу ОСОБА_2 в.о. завідувача Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває уколективній власності САПТЗТ «Родина» розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі після смерті 13 серпня 1994 року ОСОБА_3у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа /ас. 14/.

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно.

До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963 року, так як спадщина після померлої ОСОБА_3відкрилась до 01.01.2004 року.

Позивач згідно з правилами статей 534, 549 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, є спадкоємцем після померлої 13.08.1994 ОСОБА_3на все майно за заповітом, фактично вступив в управління спадковим майном, тобто прийняв спадщину і на частину спадкового майна у вигляді житлового будинку номер шість розташованого в селі Верхня Пожня по вулиці Кочеток Краснопільського району Сумської області та земельної ділянки площею 0,35 га при житловому будинку отримав Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, водночас, оформити спадщину на право на земельну частку /пай/, не може через відсутність у нього правовстановлюючого документа, та невідповідності у написанні імені спадкодавця в свідоцтві про смерть та в Сертифікаті на право на земельну частку /пай/.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, змін або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявник позбавлений можливості оформити свої спадкові права у звязку з тим, що маються розбіжності в написанні по імені спадкодавця як «ПАРАСКОВІЯ» та «ПАРАСКА».

Відповідно до статті 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до Словника власних імен людей імя «Параска», «Парасковія» є відповідником імені «Параска», «Парасковья» у перекладі російською мовою / копія ас.70/.

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним факт належності померлій 13 серпня 1994 року в селі Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області ОСОБА_3Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія СМ №0165834 на імя ОСОБА_4.

Факт, про встановлення якого просить позивач, має для нього юридичне значення, обумовлене необхідністю оформлення спадщини, і законом не визначено іншого порядку його встановлення.

Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку), але позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірне майно, оскільки Сертифікат на право на земельну частку /пай/ не отриманий спадкодавцем за життя.

Згідно ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 392 ЦК України лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відділу Держгеокадастру у Краснопільському районі Сумської області з заявою про видачу Сертифікату на земельну частку /пай/ серія СМ № 0165834 на імя ОСОБА_4, який знаходиться на зберіганні у даній установі, але йому в цьому було відмовлено по причині смерті власника /ас. 23/.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що не отримання Сертифікату на право на земельну частку (пай) та неможливість отримання його спадкодавцем, який би підтверджував факт права на спірну земельну частку/пай/, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

У теперішній час право позивача на спадщину за заповітом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Славгородська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має.

Відповідно до частини третьої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає.

Заперечень проти позову і доказів відносно належності майна іншим особам в суд не надійшло, інших спадкоємців, які б вступили у спадщину, немає, спадщина не визнана відумерлою.

Право, яке належало ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, це право в порядку спадкування перейшло до позивача ОСОБА_2, котрий є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну частку /пай/ в нотаріальній конторі не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо.

Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Керуючись статтями 3, 10- 11, 42, 58-61, 79, 88, 158,169,174, 197,209, 212, 214 - 215, 218, 234- 235, 256-259, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_6 Павловича задовольнити.

Встановити факт належності померлій 13 серпня 1994 року в селі Верхня Пожня Краснопільського району Сумської області ОСОБА_3 Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 0165834 виданого на підставі рішення Краснопільської районної державної адміністрації від 19 червня 1996 року №276 та зареєстрованого 27 вересня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за №430 на імя ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Родина» Краснопільського району Сумської області розміром 4.08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі по праву спадкування за заповітом після померлої 13 серпня 1994 року ОСОБА_3, яке належало їй згідно Сертифіката на право на земельну частку / пай / серія СМ № 0165834 на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації від 19 червня 1996 року №276 та зареєстрованого 27 вересня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 430.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І . Косар