АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7641/16 Справа № 185/324/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гаврилов В. А. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Каратаєвої Л.О., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Гідзули Сергія Олександровича, зацікавлена особа ОСОБА_6,-

встановила:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.09.2016 року закрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_4

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_4 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність ухвали суду, просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Ухвалою районного суду закрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця щодо визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі ст. 205 ЦПК України, п. 7 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду Укарїни з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13.12.2010 року.

Доводи апеляційної скарги, що суд не врахував положення правового висновку Верховного Суду України від 13.01.2016 року, відповідно до якого роз'яснено, що у випадку оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК Укарїани, прийнятого 18.03.2004 року, розгляд таких скарг здійснюється за правилами цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ. У разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України 1963 року, а також у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, які не є учасниками виконавчого провадження така скарга підлягає розгляду відповідо до ст. 181 КАС України, не може бути прийнято судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до пункту 6 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

В цьому ж пункті постанови пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" з посиланням на пункт 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" зазначається, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Також зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також постановою пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" розтлумачено, що до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні (пункт 6 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" (із змінами, внесеними згідно з постановами Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2012 року № 5, від 14 вересня 2012 року № 10)).

Таким чином, судова колегія вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -відхилити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: