У х в а л а

9 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року у справі за позовом прокурора Рахівського району в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області до ОСОБА_4, Рахівської районної державної адміністрації, управління Держземагентства в Рахівському районі, реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції, третя особа - державний нотаріус Рахівської державної нотаріальної контори Рахівського районного нотаріального округу Пріц О.І., про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, скасування їх державної реєстрації та повернення земельних ділянок у власність держави,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2015 року, позовні вимоги прокурора Рахівського району задоволено:

- визнано незаконними і скасовано розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації (далі - Рахівська РДА) від 17 листопада 2010 року № 660 «Про викуп земельної ділянки у власність за межами населеного пункту» та від 11 січня 2011 року «Про внесення змін до розпорядження голови Рахівської РДА від 17 листопада 2010 року № 660»;

- визнано недійсним та скасовано договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14 січня 2011 року, посвідчений державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Рахівського районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1-59;

- скасовано державні акти від 20 жовтня 2011 року на право власності на земельні ділянки, розташовані на полонині Драгобрат, за межами населеного пункту смт Ясіня Рахівського району Закарпатської області, видані ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення, а саме серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,0744 га, серії НОМЕР_2 на земельну ділянку площею 0,1000 га, серії НОМЕР_3 на земельну ділянку площею 0,2007 га, серії НОМЕР_4 на земельну ділянку площею 0,0449 га;

- скасовано державну реєстрацію земельних ділянок загальною площею 0,42 га, які відповідно до зазначених державних актів належать ОСОБА_4;

- повернуто у власність держави земельні ділянки загальною площею 0,42 га, вартістю 469 тис. 56 грн, які відповідно до зазначених державних актів належать ОСОБА_4, розташовані на території Ясінянської селищної ради, зокрема на полонині Драгобрат за межами населеного пункту.

Стягнуто з Рахівської РДА 114 грн 70 коп. судового збору в дохід держави.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних в справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2015 року залишено без змін.

30 грудня 2016 року ОСОБА_4, за дорученням якого діє ОСОБА_6, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, рішення Європейського суду з прав людини від 24 червня 2003 року у справі «Стретч проти Сполученого Королівства».

На обґрунтування підстави перегляду вказаного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанови Вищого господарського суду України від 28 серпня і 19 листопада 2014 року, 7 липня 2015 року, рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 9 жовтня 2014 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 7 жовтня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про те, що розпорядження голови Рахівської РДА щодо передачі земельних ділянок із земель державної власності у власність громадян за межами населеного пункту для здійснення підприємницької діяльності прийняті поза межами наданих йому повноважень з порушенням вимог чинного законодавства.

Крім того, касаційний суд погодився також з висновками судів про обґрунтованість позову в частині недійсності оскаржуваного договору купівлі-продажу та необхідності скасування державних актів про право власності на землю, оскільки такі позовні вимоги є похідними.

Разом з тим у судових рішеннях судів касаційної інстанції, наданих для порівняння, містяться такі висновки:

- у постанові Вищого господарського суду України від 28 серпня 2014 року касаційний суд, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним розпорядження та договору оренди землі з огляду на те, що суд першої інстанції не встановив обставин, які б свідчили про наявність передбачених статтею 143 Земельного кодексу України підстав для примусового припинення прав на земельну ділянку та визнання недійсним договору оренди землі, оскільки договір виконується належним чином, земля використовується за цільовим призначенням;

- у постановах Вищого господарського суду України від 19 листопада 2014 року і 7 липня 2015 року касаційний суд, залишивши без змін судові рішення судів апеляційної інстанції, погодився з їх висновками про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що прокурор як позивач не довів порушень вимог закону при укладенні спірних договорів, внаслідок чого були б порушені інтереси держави, які підлягають судовому захисту;

- у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року касаційний суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог заступника Генерального прокурора України, дійшов висновку про відсутність порушень з боку Київської обласної державної адміністрації як органу, уповноваженого вилучати та надавати земельні ділянки лісового фонду відповідно до пунктів 4, 5 статті 31 Лісового кодексу України, встановленого порядку зміни цільового призначення із земель лісового фонду на землі для ведення особистого селянського господарства;

- в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 9 жовтня 2014 року касаційний суд, залишивши судові рішення без змін, погодився з висновками судів про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки під час прийняття оскаржуваних розпоряджень Житомирська обласна державна адміністрація вийшла за межі наданих їй повноважень щодо здійснення контролю за законністю розпоряджень, прийнятих місцевою адміністрацією нижчого рівня, що призвело до порушення законних прав власників та користувачів земельних ділянок.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом прокурора Рахівського району в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області до ОСОБА_4, Рахівської районної державної адміністрації, управління Держземагентства в Рахівському районі, реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції, третя особа - державний нотаріус Рахівської державної нотаріальної контори Рахівського районного нотаріального округу Пріц О.І., про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, скасування їх державної реєстрації та повернення земельних ділянок у власність держави за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін