Справа № 2-6223/11
Провадження № 4-с/761/309/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області Кондратюка Сергія Сергійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2016 року ПАТ «КБ «Актив-Банк» звернулось до суду зі скаргою на дії та бездіяльність старшого державного виконавця ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області Кондратюка С.С. щодо винесення постанови від 29.07.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 41747627, просить суд, з врахуванням уточнених вимог, визнати незаконною та скасувати вказану постанову, зобов'язати відділ ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області поновити виконавче провадження № 41747627, визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області Кондратюка С.С. щодо виконання виконавчого листа № 2-6223/11, виданого 05.12.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 4580173,80 грн., а також зобов'язати ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області надати ПАТ «КБ «Актив-Банк», як стягувачу та іпотекодержателю постанову та акт про передачу йому нереалізованого майна боржника, а саме цілісний майновий комплекс офісу, дільниці зі збирання меблів та дільниці з виготовлення столярних виробів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за початковою вартістю 4104650,00 грн.

Свою скаргу представник заявника мотивує тим, що 29.07.2016 року старшим державним виконавцем ПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області Кондратюком С.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувач не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, а саме не сплачено вартість робіт за проведення повторної незалежної оцінки нерухомого майна, належного боржнику ОСОБА_2 Посилаючись на те, що оскільки 05.05.2016 року стягувач та іпотекодержатель із дотриманням встановлених законом строків повідомив ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області про згоду залишити за собою непродане майно боржника, а саме цілісний майновий комплекс офісу, дільниці зі збирання меблів та дільниці з виготовлення столярних виробів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за початковою вартістю 4104650,00 грн., при цьому, постанови старшого державного виконавця ПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області про призначення повторної незалежної оцінки майна боржника до стягувача не надходила, а тому відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві.

Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав викладених у скарзі, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Державний виконавець у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Заінтересована особа у судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч.2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»). Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом (ч.2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 11.11.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 2-6223/11 за позовом ПАТ «КБ «Актив-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов було задоволено, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 4580173,80 грн., судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120,00 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 22.11.2013 року, за яким 05.12.2013 року ПАТ «КБ «Актив-Банк» Шевченківським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист.

30.01.2014 року старшим державним виконавцем ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області Кондратюком С.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41747627 за заявою представник ПАТ «КБ «Актив-Банк» від 28.01.2014 року про прийняття виконавчого листа до примусового виконання.

При цьому, ч.ч.1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Зокрема, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Таким чином, під час примусового виконання вказаного провадження державним виконавцем виявлено, описано й арештовано майно боржника, а саме цілісний майновий комплекс офісу, дільниці із збирання меблів та дільниці з виготовлення столярних виробів загальною площею 2021,00 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1, іпотекодержателем якого є ПАТ «КБ «Актив-Банк».

Так, за змістом п.1 ч.1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч.1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Така правова позиція закріплена у постанові Верховного суду України від 09 квітня 2013 року по справі № 6-13цс14.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою старшого державного виконавця ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області Кондратюка С.С. від 19.02.2015 року призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме ОСОБА_3, який не мав можливості провести дії, спрямовані на експертне дослідження у зв'язку з великим навантаженням.

Разом з тим, 02.07.2015 року старшим державним виконавцем ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області Кондратюком С.С. винесено постанову, якою повторно призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме ТОВ «Експертне бюро «Айстра».

10.11.2015 року після проведення оцінки та ознайомлення з її результатами сторін виконавчого провадження, матеріали щодо реалізації вищезазначеного арештованого майна передано до УДВС ГТУЮ у Херсонській області. Початкова вартість вищевказаного майна згідно звіту від 11.09.2015 року становила 4104650,00 грн.

При цьому, 25.12.2015 року електронні торги з реалізації вищевказаного майна через СЕТАМ не відбулись через відсутність зареєстрованих покупців, у зв'язку з чим 06.01.2016 року проведено уцінку майна та повторно виставлено на торги. Також, 24.02.2016 року повторні електронні торги не відбулись з тих же причин.

Разом з тим, 22.04.2016 року ПАТ «КБ «Актив-Банк» від старшого державного виконавця ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області Кондратюка С.С. отримало повідомлення з пропозицією залишити за собою непродане майно, а саме цілісний майновий комплекс офісу, дільниці зі збирання меблів та дільниці з виготовлення столярних виробів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

05.05.2016 року ПАТ «КБ «Актив-Банк» повідомив від старшого державного виконавця ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області Кондратюка С.С. про згоду залишити за собою непродане після повторних торгів майно боржника ОСОБА_2

Однак, як встановлено у судовому засіданні, вказане повідомлення старшим державним виконавцем ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області Кондратюком С.С. було направлено на адресу стягувача помилково. Також, направлення вказаного повідомлення стягувачу законодавством не передбачено.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості майна.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Таким чином, суд приймає до уваги, що для реалізації стягувачем-іпотекодержателем свого права на залишення за собою непродане після повторних торгів майно боржника встановлюється строк у десять днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися. Однак, враховуючи, що днем оголошення повторних прилюдних торгів такими, що не відбулися є 24.02.2016 року, а повідомлення про згоду залишити за собою непродане після повторних торгів майно боржника направлено до ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області лише 05.05.2016 року, як вбачається з копії даного повідомлення, то можна зробити висновок, що стягувачем-іпотекодержателем був пропущений десятиденний строк для реалізації зазначеного права.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку звіт втрачає чинність і оцінка майна проводиться повторно.

Оскільки, звіт від 11.09.2015 року втратив чинність реалізація вищевказаного майна можлива, у відповідності до вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» лише після проведення повторної оцінки майна.

На підставі вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області Кондратюком С.С. 06.06.2016 року призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ОСОБА_3 для участі у виконавчому провадженні з метою проведення повторної оцінки вищевказаного арештованого майна.

14.07.2016 року на адресу ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області надійшов лист підписаний суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_3, згідно якого вартість робіт по проведенню повторної незалежної оцінки нерухомого майна належного боржнику ОСОБА_2, а саме цілісного майнового комплексу офісу, дільниці зі збирання меблів та дільниці з виготовлення столярних виробів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, складає 5700,00 грн.

При цьому, 14.07.2016 року стягувачу запропоновано у строк до 28.07.2016 року сплатити вартість робіт по проведенню повторної незалежної оцінки нерухомого майна належного боржнику ОСОБА_2 У вказаний строк кошти стягувачем не сплачені, жодних повідомлень на адресу ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області не надходило, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку», при цьому, стягувачем-іпотекодержателем був пропущений, передбачений ст. 49 Закону України «Про іпотеку» десятиденний строк для реалізації права залишити за собою непродане після повторних торгів майно боржника та не сплачено вартість робіт по проведенню повторної незалежної оцінки нерухомого майна, а отже старший державний виконавець ВПВР ДВС ГУЮ у Херсонській області Кондратюк С.С. при винесенні оскаржуваної постанови діяв відповідно до вимог закону та в межах своїх повноважень, тому суд вважає, що з боку державного виконавця права чи свободи заявника вказаною постановою порушені не були, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 209, 210, 223, 293, 294, 383-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку» суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Актив-Банк» в задоволенні скарги на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області Кондратюка Сергія Сергійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: