АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/9981/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Гаврилова О.В.
справа №755/2677/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника заявника ОСОБА_1

представника позивача ПоліщукЮ.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», поданою представником за довіреністю Поліщук Юлією Вікторівною, на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 19 квітня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 17 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою, у якій просила скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заяву обґрунтовує тим, що про розгляд третейським судом зазначеної справи повідомлена не була, рішенням задоволено позовні вимоги банку та стягнуто з неї грошову суму заборгованості за кредитним договором. Проте, спір, у якому ухвалено рішення, не підвідомчий третейським судам.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Киїєва від 19 квітня 2016 року заяву задоволено, рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасовано.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ПАТ «Укрсоцбанк» подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі посилається на пропуск заявником строків звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду і помилковість висновків суду першої інстанції щодо можливості поновити ці строки.

Посилається на чинність третейських застережень і правомочність третейського суду на розгляд вимог. Зазначає, що на момент укладення договорів Закон України «Про третейські суди» не містив заборон на розгляд вимог до споживачів послуг банку. Посилається на те, що предметом позовних вимог був захист інтересів кредитора, а не прав споживача.

Вказує на помилкове застосування судом правових позицій Верховного Суду України у справа №№6-856цс15, 6-2074цс15, 6-2892цс15.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала, просила скаргу задовольнити.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що третейський суд розглянув справу, яка не була йому підвідомча з огляду на характер спору, що пов»язаний із виконанням споживачем зобов»язань за договором.

Відповідно до ч.1 ст.389-1 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст.389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

З матеріалів справи убачається, що 04 червня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір відновлювальної кредитної лінії №06-10/177. Цільовим призначенням використання наданих кредитних коштів є поточні потреби.

24 квітня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір кредиту №410/80//08-Пі. Цільовим призначенням використання наданих кредитних коштів є поточні потреби.

Пункти 6.2 договорів містять третейське застереження, відповідно до якого спори підлягають розгляду у Постійно діючому Третейську суду при Асоціації українських банків.

17 грудня 2014 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у справі №1923/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості ухвалено рішення, яким позовні вимоги банку задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_3 суми боргу за зазначеними кредитними договорами.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про третейські суди» третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Відповідно до ст.5 цього Закону юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Законом України №2983-VI від 03 лютого 2011 року «Про внесення зміни до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України "Про третейські суди" доповнено пунктом 14.

Так, п.14 ст.6 цього Закону визначено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України №2983-VI від 03 лютого 2011 року після набрання чинності цим Законом третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься мотивована ухвала.

ЗазначенийЗакон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Законом України «Про захист прав споживачів» визначається, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

З матеріалів справи убачається, що заявник із заявою про скасування рішення третейського суду від 17 грудня 2014 року звернулась до суду 09 лютого 2016 року.

Перевіряючи строки звернення із заявою про скасування рішення третейського суду, суд першої інстанції уважав, що такі не пропущено, оскільки з матеріалів справи третейського суду установлено, що заявник була відсутня при розгляді справи третейським судом, надіслану на її адресу копію рішення не отримувала, 03 листопада 2015 року за письмовою заявою їй вручено копію рішення третейського суду, після чого 29 січня 2016 року звернулась із цією заявою про скасування рішення третейського суду.

Такі висновки суду першої інстанції є помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 2 та 3 ст.389-1 ЦПК України заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом. Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Такий саме порядок оскарження рішення третейського суду визначено у ст.51 Закону України «Про третейські суди».

Із наведеної правової норми убачається, що для сторін третейського розгляду визначено строк подачі заяви про скасування рішення третейського суду протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що строки звернення до суду не є пропущеними.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 218, 304, 305, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», поданою представником за довіреністю Поліщук Юлією Вікторівною, задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 19 квітня 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов