Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2016 року Рівненський міський суд
під головуванням судді Ковальова І.М.
при секретарі Грицаюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в :
В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду письмове клопотання у якому просив провести розгляд справи у їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити.
В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги позивача не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що ним дійсно було відкрито картковий рахунок в КБ «Приватбанк» та отримано кредитну картку НОМЕР_1 . Час від часу він користувався кредитними коштами та повертав на вказаний картковий рахунок кредитні кошти. 10 грудня 2014 року він наказом про прийняття на службу начальника 4 ТВУЗ №115-ОС був прийнятий на службу за контрактом осіб рядового і начальницького складу на посаду охоронника у 4 територіальному вузлі урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України м.Рівне, де і продовжує проходити військову службу.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року, який набрав чинності 08 червня 2014 року, ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було доповнено п.15, за яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 3 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» для цієї норми поширена на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» який затверджений Законом України від 17 березня 2014 року на території України оголошено часткову мобілізацію. Таким чином, особливий період почав діяти з 18 березня 2014 року, часу набрання чинності зазначеного закону.
Враховуючи той факт, що особливий період почав діяти з 18 березня 2014 року, а відповідач був прийнятий на військову службу 10 грудня 2014 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» з 10 грудня 2014 року мав би не нараховувати пеню, штрафні санкції та проценти за користування кредитними коштами для ОСОБА_1 , а сплачені відповідачем грошові кошти на погашення пені, штрафних санкцій та проценти за користування кредитними коштами в період перебування його на військовій службі в особливий період мають бути зараховані на погашення тіла кредиту.
Він звертався у відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» та подавав спеціалісту банку довідку про те, що він проходить службу у військовій частині з метою здійснення перерахунку кредитного бору. Однак до цього часу жодного перерахунку відповідачу здійснено не було. В зв`язку з вищенаведеним вважає, що позов про стягнення з нього заборгованості є необґрунтованим, а позивачу необхідно скасувати сплату відсотків за користування картрахунком, починаючи з 10 грудня 2014 року і до закінчення особливого періоду, здійснити перерахунок та повернути на тіло кредиту суму виплачених ним штрафних санкцій, пені, відсотків за користування споживчим кредитом починаючи з 10 грудня 2014 року та скасувати нараховані штрафні санкції, пеню до офіційного оголошення закінчення особливого періоду.
Тому з цих підстав просить суд у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Заявою відповідача підтверджується той факт,що він був повністю проінформований про умови кредитування в банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3., п.2.1.1.2.4., 1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.
Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6. «Умовами та правилами надання банківських послуг».
Одночасно пунктом 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частини договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9., 2.1.1.3.7.
Відповідно до п.2.1.1.5.3. до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, але на підставі п.1.1.5.2. Умов та правил неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за цим договором.
ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до п.5.6., 5.14 відповідач зобов`язаний сплачувати комісії та інші плати, встановлені банком за банківське обслуговування клієнта, у відповідності до тарифів.
Відповідно до п.2.1.1.5.6. Умов та правил надання батьківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.
Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно п.2.1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг.
Відповідно до п.2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі непогашення суми простроченого кредиту та у разі виникнення прострочених зобов`язань відповідно цих Умов, клієнт сплачує банку пню, яка розраховується згідно «Тарифів Банк» на час порушення зобов`язання та може змінюватися у відповідності до п.1.1.3.2.3. «Умов та правил надання банківських послуг».
Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні постачальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку судовий штраф у розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритими у валюті) + 5% від суми позову.
Відповідно до п.2.1.1.3.3. Умов та правил надання банківських послуг відповідач доручив банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами банку при настанні термінів платежів, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п.2.1.1.3.5., п.2.1.1.12.3 Умов та правил надання банківських послуг, боржник доручає списувати з буд-якого рахунку, відкритого в банку в частості з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання).
Відповідно до п.п.2.1.1.4.2., 2.1.1.12.11. Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором.
Відповідно до п.2.10.9 Умов та правил надання банківських послуг клієнт має право в будь-який момент розірвати цей договір, повідомивши про даний намір банк шляхом подання в банк письмової заяви про розірвання договору за формою, встановленою банком, але відповідач не надавав до банку жодної письмової вимоги про незгоду з умовами та правилами надання банківських послуг чи розірвання договору та не погасив наявну заборгованість.
Відповідно до п.5.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору він автоматично лонгується на той же строк.
Відповідно до п.2.10.8 Умов та правил надання банківських послуг, сторони визнали, що дія договору закінчується в моменту закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком по договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. До того ж згідно п.1.2.15 Умов та правил надання банківських послуг, закриття картрахунку не тягне припинення обов`язків клієнта погасити перед банком заборгованість по рахунку карти, включаючи заборгованість з оплати комісій банку.
Відповідно до п.2.10.7. Умов та правил надання банківських послуг із самого початку було обумовлено, що цей договір діє без обмеження строку і саме тому п.5.3. цих Умов встановлено, що картрахунок відповідача відкритий на невизначений термін. І на сам перед до цього часу не настали події, які би могли припинити дії договору, а саме закриття рахунків відповідача, що передбачено п.2.10.8 цих умов або інформування банка про намір розірвати даний договір.
ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
На день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно кредитного договору не погашена.
Розмір вказаної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.
Укладений з банком договір відповідач в судовому порядку не оспорив, у зв`язку з чим, він відповідно до правил ст.204 ЦК України є правомірним.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що у добровільному порядку відповідач вчасно кошти згідно договору не сплачує, а відповідач не спростував належними та допустимими доказами вимоги позивача, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку.
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн. згідно платіжного доручення №ВО903В14QN від 13 вересня 2016 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст.509,526,527,530,549,551,598,599,611,612,615,617,625,629,1049,
1050,1054 ЦК України, суд,-
в и р і ш и в :
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.