РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/483/16-ц

Провадження № 2/700/238/16

06 липня 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Пічкур С.Д.,

за участю секретаря: Сіденко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисянської селищної ради Лисянського району, Черкаської області, про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно після смерті батька за законом, а саме на житловий будинок.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 23 липня 2011 року помер його батько ОСОБА_2. Він фактично прийняв спадщину і звернувся до нотаріальної контори про отримання свідоцтва, але постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на будинок відсутній, тому за захистом своїх прав звернувся до суду.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Направили суду заяву про розгляд справи без їх участі, щодо вирішення позову покладаються на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення виходячи з таких підстав.

23 липня 2011 року помер ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про смерть від 26 липня 2011 року. Згідно свідоцтва про народження, позивач є сином померлого.

Мати позивача та дружина померлого, відмовилась від прийняття спадщини в користь позивача, що підтверджується її заявою, засвідченою сільською радою.

За таких обставин, позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем майна померлого в першу чергу за законом.

Згідно довідки селищної ради №1294 від 26 квітня 2016 року, померлий ОСОБА_2, постійно до дня смерті проживав з позивачем в смт. Лисянка вул. Мічуріна, 31.

Відповідно до будівельного паспорту та рішення Виконкому Лисянської районної ради від 20 березня 1992 року №74, ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та виділено земельну ділянку. Згідно технічного паспорту від 25.05.2016 року, житловий будинок з надвірними спорудами в смт. Лисянка вул. Мічуріна, 31 побудований в 1998 році, відхилень від будівельних норм і правил та самочинного будівництва не встановлено.

Постановою Державного нотаріуса від 28 травня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, в звязку відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 вказаного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. За таких обставин, в звязку смертю спадкодавця, позивач як спадкоємець позбавлений можливості надати нотаріусу дані про реєстрацію права власності на спадковий будинок та правовстановлюючі документи, оскільки на померлого дане право зареєструвати вже не можливо. Отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суду з даним позовом позивач не має можливості.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Суд повинен вирішувати питання про визнання права на спадщину, щоб не заміщувати функції нотаріальної контори, тільки при наявності Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою відповідною нотаріальною конторою.

За викладених обставин, у суду не має підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки позивачем надано всі належні та допустимі докази законності та обґрунтованості своїх позовних вимог.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 16, 25, 392, 1261, 1268, 1296, ЦК України, ст.ст. 2, 3, 6, 7, 8, 10, 18, 57, 157, 158, 159, 174, 179, 196, 208, 209, 213, 214, 215, ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в смт. Лисянка, Лисянського району, Черкаської області, по вул. Мічуріна, 31, що належав померлому 23 липня 2011 року ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня проголошення через Лисянський районний суд.

Суддя С. Д. Пічкур