АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/5471/16 Головуючий 1-ї інстанції - Черних Є.А.
Справа № 2- 611/192/15 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Івах А.П., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Барвінківського районного суду м. Харкова від 11 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позову посилався на те, що у листопаді 2013 року між ним, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір позики у формі розписки, відповідно якого відповідачу було передано безвідсотково грошеві кошти в розмірі 25 600 доларів США зі строком повернення через один рік.

У грудні 2013 року між вказаними вище сторонами було укладено договір позики в формі розписки, відповідно якого відповідачу було передано безвідсотково грошові кошти в сумі 1 260 доларів США зі строком поверне через два місяці, а саме 23 лютого 2014 року.

У березні 2014 року сторони уклали договір позики в формі розписки, відповідно до якого відповідачу було передано безвідсотково грошові кошти в сумі 6 000 доларів США зі строком повернення через чотири місяці, а саме 20 липня 2014 року.

У грудні 2014 року між ним та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено договори про зміну кредитора в зобов'язанні, згідно яких кредитором за договорами позики від 26 листопада 2013 року, 23 грудня 2013 року, 20 березня 2014 року - є саме він.

В обумовлені строки позичальник кошти в повному обсязі не повернув, тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 929 649,42 грн. за договорами позики еквівалентні 32 860 доларам США, суми трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 9 561,70 грн., індекс інфляції у розмірі 44 903,82 грн., а всього 1 019 245,85 грн.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду письмову заяву, в якій позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього грошових коштів вказаних у розписках.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 11 липня 2016 року позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 929 649,42 грн. еквівалент 32 860 доларів США як суму основного боргу за договором позики, суму трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 9 561,70 грн.,індекс інфляції в розмірі 44 903,82 грн., а всього 1 019 245,85 грн., а також на користь держави 6 890 грн. суми судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить частково скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 9 561,70 грн. та індексу інфляції в розмірі 44 903,82 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права. Зокрема зазначає, що відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з нього не підлягають стягненню 3% річних.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в повному обсязі та стягуючи борг у розмірі 929 649,42 грн. за договорами позики еквівалентні 32 860 доларам США, три процентів річних від простроченої суми в розмірі 9 561,70 грн., індекс інфляції у розмірі 44 903,82 грн., а всього 1 019 245,85 грн., суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникли правовідносини, характері договору позики. Також ОСОБА_1 частково визнав позов та не заперечував проти стягнення з нього сум, вказаних у розписках.

Проте повністю з такими висновками суду в частині стягнення з ОСОБА_1 індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми колегія суддів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судом установлено, що у листопаді 2013 року між ним, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір позики у формі розписки, відповідно якого відповідачу було передано безвідсотково грошеві кошти в розмірі 25 600 доларів США зі строком повернення через один рік.

У грудні 2013 року між вказаними вище сторонами було укладено договір позики в формі розписки, відповідно якого відповідачу було передано безвідсотково грошові кошти в сумі 1 260 доларів США зі строком поверне через два місяці, а саме 23 лютого 2014 року.

У березні 2014 року сторони уклали договір позики в формі розписки, відповідно до якого відповідачу було передано безвідсотково грошові кошти в сумі 6 000 доларів США зі строком повернення через чотири місяці, а саме 20 липня 2014 року.

У грудні 2014 року між ним та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено договори про зміну кредитора в зобов'язанні, згідно яких кредитором за договорами позики від 26 листопада 2013 року, 23 грудня 2013 року, 20 березня 2014 року - є саме він (а.с.5-12).

В обумовлені строки позичальник кошти в повному обсязі не повернув.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі за № 6-771цс15: відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом спору, індексації не підлягає.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом договору займу були саме долари США..

З наведених підстав оскаржуване рішення в частині стягнення інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання, визначеного у доларах США, не можна визнати законним і обґрунтованим, воно підлягає скасуванню.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з нього не підлягають стягненню 3% річних також є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Згідно ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Пунктом 15 ст. 14 вказаного закону встановлено пільгу, яка визначає, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 з 14 січня 2015 року призваний на військову службу по мобілізації, а з 17 листопада 2015 року є безпосереднім учасником у антитерористичній операції по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області штрафні санкції у вигляді 3% річних від суми боргу також не може бути з нього стягнуті. (а.с.46-52

Відповідно до п. 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, на підставі п. 4 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення суду підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційних втрат і 3% річних від суми боргу за прострочення виконання зобов'язання в розмірі з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції не переглядається, оскільки сторонами не оскаржується.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Барвінківського районного суду м. Харкова від 11 липня 2016 змінити, скасувавши в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 44 903,82 (сорок чотири тисячі дев'ятсот три гривні 82 копійки) та три проценти річних у розмірі 9 561, 70 (дев'ять тисяч п'ятсот шістдесят одна) гривні 70 копійок,

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді