Справа № 199/9479/15-ц
18 січня 2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Богун О.О.
при секретарі Рибак К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди, -
31.07.2015 року нею на адресу відповідача було направлено заяву з проханням звільнення її за згодою сторін 03.08.2015 року. Дану заяву відповідачем було отримано особисто.
Відповідно до запису у трудовій книжці вона була звільнена 03.08.2015 року, але знята з реєстрації 13.08.2015 року.
В заяві про звільнення від 31.07.2015 року, містилося прохання про перерахування належної заробітної плати на картковий рахунок відкритий в ПАТ «КБ» Приватбанк», але до цього часу жодної виплати по заробітній платі на картковий рахунок, або поштовим переказом не відбулося, а також не було перераховано компенсацію за невикористану відпустку.
В судове засідання позивачка не зявилася, її представника до суду надано заяву про слухання справи у відсутність позивача, не заперечувала проти заочного розгляду справи, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
На підставі заяви ОСОБА_1 від 31.07.2015 року про звільнення за згодою сторін від 03.08.2015 року, ОСОБА_1 звільнена 03.08.2015 року, та знята з реєстрації 13.08.2015 року, що підтверджується записом в трудовій книжці останньої.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Як встановлено судом при звільненні ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 не здійснив виплату їй належної заробітної плати, протилежного відповідач належними та допустимими доказами суду не довів.
Звертаючись до суду з даним позовом позивачка також просить суд стягнути з відповідача інфляційні витрати за період несплати заробітної плати у розмірі 6606,60 гривень та 3% річних у розмірі 462,96 гривень.
Як встановлено ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За загальним правилом статтею 625 ЦК регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання.
Оскільки в даному спорі йдеться мова саме про стягнення заробітної плати, відносини в якому регулюються спеціальним трудовим законодавством, а вимога ж даної статті розповсюджується на договірні грошові зобовязання між боржником та кредитором, то в даному разі вона судом застосована бути не можу, в звязку з чим вимога щодо стягнення інфляційних витрат за період несплати заробітної плати у розмірі 6606,60 гривень та 3% річних у розмірі 462,96 гривен задоволенню не підлягає.
Частиною 1 статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Як передбачено ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК, якої передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (витрати на правову допомогу п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати на отримання правової допомоги у розмірі 1400 гривень .
З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. за стягнення заборгованості по заробітній платі та 1378 грн. 00 коп. стягнення моральної шкоди.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 222, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисяч) гривень
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати з отримання правової допомоги у розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) гривень.
Стягнути з з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2756 (дві тисячі сімсот пятдесят шість) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволеннязаочнерішенняможе бути оскарженевідповідачем вапеляційному порядку.