Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/7292/15 Головуючий у 1 інстанції: Герасименко С.Г.
Провадження № 22-ц/778/3209/16 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - АТ «Укрсиббанк» про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову вказувала, що з 18.12.1999р. по 27.02.2014р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя сторони мають доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Після розірвання шлюбу добровільно поділити майно відповідач не бажає, а тому вона просила суд поділити між нею та відповідачем спільне сумісне майно, набуте в період шлюбу, а саме: квартиру АДРЕСА_1 вартістю 251 305 грн. та автомобіль марки ВАЗ 2109, випуску 1990 року, номер кузова НОМЕР_1, вартість якого на цей час не встановлена, та визнати за кожним з колишнього подружжя право власності на спірне майно у рівних частках. Крім цього, позивач, посилаючись на те, що відповідач несумлінно виконує свій батьківський обов'язок по утриманню дочки, добровільно не надає грошових коштів на її утримання і навчання, аліменти не сплачує, просила суд стягнути з відповідача витрати за минулі роки навчання дочки та зобов'язати відповідача в подальшому сплачувати 1/2 частину витрат, пов'язаних з її навчанням.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за кожним.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ автомобіля, стягнення витрат за минулі роки навчання дочки та зобов'язання його в подальшому сплачувати частину витрат, пов'язаних з навчанням доньки - залишені без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати по оплаті судового збору у розмірі 2513 гривень 05 копійок.

Не погоджуючись з рішення суду, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції, яким визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини цієї квартири.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судомпо справі встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.12.1999р. по 27.02.2014р., від якого мають спільну дитину -доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_3, виданого відділом РАЦС Жовтневої райадміністрації м. Запоріжжя 11 лютого 2000 року, копією рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2014 року (справа №331/814/14-ц, провадження № 2/331/623/14), копією свідоцтва про народження дитини НОМЕР_2 та не заперечується сторонами.

Під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 08.04.2005р. укладено договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 66 000 грн., що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору, зареєстрованого в реєстрі за № 593.

З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.04.2016р. вбачається, що право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2

Суд з»ясував, що квартира була придбана за кредитні кошти, які позичені ОСОБА_2 в АКІБ «УкрСиббанк", якому ОСОБА_2 була передана в іпотеку спірна квартира за договором іпотеки № 313-7-К/Р/З. Строк повернення кредиту визначено до 07.04.2015 року.

В ході слухання справи ОСОБА_2 не заперечував, що спірна квартира була придбана в шлюбі, та в період шлюбу погашення кредиту здійснювалось за рахунок сімейного бюджету, але після фактичного припинення шлюбних відносин з грудня 2013 року та по травень 2015р. він самотужки своїми особистими коштами погасив значну частину кредиту у розмірі 30 399,46 грн., тому вважав, що є підстави для відступлення від рівності часток у спільному майні подружжя і просив частково задовольнити позов, визнавши за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину квартиру, а за ним решту квартири.

При вирішенні цього спору судом враховані положення ст.ст. 60, 63, 69, 70 СК України та роз»яснення постанови Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" та зроблено висновки про те, що не мається підстав для відступлення від рівності часток при поділі спірної квартири, а відтак суд задовольнив позов ОСОБА_4, визнавши частки сторін у праві власності на спірну квартиру рівними - по ? кожному.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що суд безпідставно не взяв до уваги надані ним докази значного розміру сплати кредиту, взятого для придбання квартири, ним особисто та після припинення шлюбних відносин з позивачем, і тому вважає, що суд невірно поділив квартиру порівну, тому просить змінити рішення в частині визначення часток у праві власності на спірну квартиру, визнавши за позивачем 1/3 частку, а за ним - 2/3 часток.

Згідно рекомендацій, викладених в п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" як обставини, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один з подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку чи доходу. Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

В цій же постанові Пленуму ВСУ № 11 зазначено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як на підставу для відступу від засади рівності часток подружжя у спільному майні на його користь, відповідач посилається на те, що майно було придбано за кредитні кошти, частину яких на погашення кредиту він сплатив після фактичного розірвання шлюбних стосунків з позивачем.

Для обґрунтування цих тверджень відповідачем надано до суду копії квитанцій щодо сплати коштів на погашення кредитів, а також розрахунок з якого вбачається, що відповідачем після фактичного розірвання шлюбних стосунків з позивачем було сплачено 30339,46 грн. За розрахунком відповідача участь позивача у придбанні квартири складає 25,8 %. Тому в запереченнях на позов відповідач просив визнати за позивачем право власності на ? частину спірної квартири, а в апеляційній скарзі про зміну рішення суду прохає визнати за нею 1/3 частку.

Проте колегія вважає, що суд першої інстанції правильно визнав, що сума вартості квартири на час її придбання складала 66 000 грн. ( а.с. 60), відповідач визначав в розрахунку її вартість у розмірі 125 652,50 грн., що є помилковим, оскільки таку зазначену позивачем в позові вартість має ? частка квартири, а не вся квартира.

Згідно із звітом незалежної оцінки суб»єктом оціночної діяльності - ДП БТО «Віторбуд» вартість спірної квартири станом на 23.09.2015р. ( час звернення з позовом про поділ квартири) визначена у сумі 251 305 грн. ( а.с. 16), та саме цю вартість слід враховувати про поділі квартири між подружжям у цій справі, на що спрямовує постанова Пленуму ВСУ № 11 та що було враховано судом при вирішенні спору.

Зважаючи на ці обставини, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги розрахунок відповідача, оскільки останній є помилковим та не може свідчити про внесення особистих коштів відповідачем у такому розмірі, який дає підстави збільшити його частку до 2/3, зменшивши при цьому частку позивача до 1/3 у праві власності на спірну квартиру.

З огляду на зазначене, колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, тому у відповідності до вимог ст.. 308 ЦПК України вона підлягає відхиленню із залишенням оскаржуваного рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314,315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Савченко О.В.

Кочеткова І.В.