АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Соколової В.В.

при секретарі - Сімаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4, представника відповідача Державної казначейської служби України ГашинськогоДмитра Миколайовича, першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області Гладченка Олександра Миколайовича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, треті особи Лубенський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Лубенська місцева прокуратура Полтавської області, Лубенський міськрайонний суд Полтавської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури, суду, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 рокупозовні вимоги ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, треті особи Лубенський відділ поліції ГУ НП в Полтавській області, Лубенська місцева прокуратура Полтавської області, Лубенський міськрайонний суд Полтавської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури, суду задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 15 158 гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року змінити, збільшивши встановлений розмір відшкодування завданої моральної шкоди до 50 000,00 грн..

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалене без повного з»ясування всіх обставин справи, а висновки суду не відповідають дослідженим судом доказам. Суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивач зазнавав кримінального переслідування 11 місяців, так як матеріалами справи підтверджується, що термін перебування ОСОБА_3 під слідством та судом складає 11 місяців 20 днів. Вважає здійснений судом розрахунок відшкодування у розмірі 15 158,00 грн. неправильним, оскільки при його вчиненні було взято одинадцятимісячний термін перебування під слідством, що призвело до безпідставного зменшення належної до стягнення мінімальної суми моральної шкоди, що підлягає стягнення га користь позивача. Посилався також на те, що з урахуванням завданих позивачу моральних страждань, погіршення внаслідок цього його стану здоров'я, неможливості протягом тривалого часу працевлаштуватися, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, варто обраховуват, виходячи з засад розумності та справедливості, та цей розмір повинен бути збільшеним до 50 000,00 грн..

Представник відповідача Державної казначейської служби України Гашинський ДмитроМиколайович також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду першої інстанції про стягнення моральної шкоди з Державної казначейської служби України є безпідставним та не відповідає вимогам закону. Зазначив, що Державна казначейська служба Україна є юридичною особою з власним рахунками, яка самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Позивачем не було вказано фактичних даних, які б свідчили про те, що з боку Служби було допущено неправомірні дії чи бездіяльність, внаслідок чого було завдано ОСОБА_3 моральної шкоди. Вважає, що підставою для застосування положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є встановлення незаконності дій відповідних посадових осіб, що не мало місця у даному випадку, оскільки органи досудового слідства та прокуратури діяли при виконанні своїх повноважень. Поза увагою суду залишилося те, що зазначені державні органи фінансуються за рахунок бюджету, мають на своїх рахунках кошти, які є державними коштами, а тому моральна шкода повинна стягуватися з рахунків відповідного органу, а не з Державної казначейської служби України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області Гладченко Олександр Миколайович також подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржуване рішення ухвалене без урахування всіх обставин, які мають значення для справи. Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що з моменту первісного повідомлення ОСОБА_3 про підозру та спрямування обвинувального акту до суду минуло 95 днів, протягом яких позивача лише 5 разів викликали на допит по телефону із погодженням обопільно прийнятної дати та часу прибуття. Жодних заходів забезпечення кримінального провадження до позивача не було застосовано, обшуки чи огляди за місцем його проживання не проводилися, належні йому речі не вилучалися, члени сім'ї та інші знайомі особи в якості свідків не допитувалися. Також протягом даного часу позивач не заявляв про застосування до нього будь-яких заходів фізичного або психологічного тиску, що, в сукупності, свідчить про те, що ОСОБА_3 не було завдано ніякої моральної шкоди, а досудове розслідування проводилося на засадах забезпечення поваги до людської гідності, прав та свобод особи, без втручання в його приватне життя чи застосування надмірного процесуального примусу. Судом не було враховано, що з займаної посади директора Лубенського державного комунального підприємства «Шляхрембуд» позивач був звільнений за угодою сторін та до моменту реєстрації в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань кримінального провадження щодо нього, що спростовує твердження про втрату роботи через дії слідства та суду. Наявні в матеріалах справи докази також підтверджують, що до початку досудового розслідування у позивача був поганий стан здоров'я, проте цим доказам не було надано належної оцінки. Судом було проігноровано клопотання про зміну неналежного відповідача Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області, яка не є юридичною особою, на прокуратуру Полтавської області, що свідчить про порушення норм процесуального права в ході розгляду. Вважав визначену до стягнення суму відшкодування 15 15800 грн. такою, що жодним чином не підтверджена, її розмір судом не було обґрунтовано, тобто. висновок суду ґрунтується на припущеннях щодо заподіяння ОСОБА_3 шкоди.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3ОСОБА_4 повністю підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити. Проти апеляційних скарг представника відповідача Державної казначейської служби України Гашинського Дмитра Миколайовича та першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області Гладченка Олександра Миколайовича заперечував, посилаючись на те, що їх доводи є безпідставними.

Представник відповідача Державної казначейської служби України, представник третьої особи Лубенського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, представник третьої особи Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в судове засідання не з»явились, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутність.

Від третьої особи Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача ОСОБА_3ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, апеляційні скарги представника відповідача Державної казначейської служби України ГашинськогоДмитра Миколайовича та першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області Гладченка Олександра Миколайовича задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 червня 2015 року старшим слідчим СВ Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області старшим лейтенантом міліції Балковим О.О., за погодженням з прокурором Лубенської міжрайонної прокуратури Полтавської області Волковим Д.В., було повідомлено ОСОБА_3 про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Вказана кримінальна справа за підозрою позивача розслідувалась органом досудового розслідування тривалий час, протягом якого ОСОБА_3 направлялись повістки про виклик, в ході розслідування слідчим суддею було скасовано постанову про продовження строку досудового розслідування, первісно складений обвинувальний акт повертався прокурору у зв'язку з невідповідністю вимогам кримінально - процесуального закону, позивач та його захисник зверталися до слідчого судді зі скаргами на рішення прокурора в ході досудового розслідування.

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-розпорядчих обов'язків строком на 1 рік.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16 червня 2015 року вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2015 року скасовано, провадження у справі відносно позивача закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості у вчинені кримінального правопорушення.

Ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 16 червня 2015 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ не переглядалась.

За час розгляду обвинувального акту в судах першої та апеляційної інстанції ОСОБА_3 неодноразово викликався в судові засідання, судом вирішувались питання процесуального характеру щодо позивача, розглядалася заява про відвід судді - члена колегії в суді апеляційної інстанції.

В сукупності час перебування позивача під слідством та судом, з моменту первинного повідомлення про підозру та до закриття провадження у справі ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16 червня 2015 року, становить 11 місяців 20 днів.

Звертаючись до суду з позовними вимогами до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури, суду, ОСОБА_3 посилався на те, що незаконними діями вказаних органів йому було завдано моральної шкоди, яку оцінює в 50 000,00 грн. та просить списати вказану суму в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково та, стягуючи на його користь у відшкодування моральної шкоди 15 158,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що факт заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок неправомірних дій органів досудового слідства, прокуратури, суду є доведеним, одночасно, виходячи з того, що час перебування позивача під слідством та судом становить повних 11 місяців, а за правилами ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» компенсація за кожен місяць провадиться, виходячи з одного розміру мінімальної заробітної плати, до стягнення підлягає сума в розмірі 15 158,00 грн..

Проте, колегія суддів з таким висновок суду першої інстанції в повній мірі погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Порядок відшкодування моральної шкоди передбачений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей

їх отримати.

Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону (в тому числі і моральної шкоди), провадиться за рахунок коштів державного бюджету (ч. 1 ст. 4 Закону).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування шкоди .

З матеріалів справи достовірно встановлено, що ОСОБА_3 перебував під слідством та судом 11 місяців 20 днів.

Також вбачається, що внаслідок дій органів досудового слідства, прокуратури, суду, позивач був змушений докладати зусиль для доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, приймати участь в процесуальних діях на стадії досудового розслідування та в судових засіданнях, що призвело до зміни його звичного укладу життя, неможливості працевлаштуватися через постійну зайнятість, негативно вплинуло на стан здоров'я ОСОБА_3 та свідчить про завдання останньому моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Положеннями Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено, що стягнення відшкодування проводиться за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Одночасно, даним Законом не встановлено, що у випадку, якщо строк перебування під слідством чи судом включає в себе неповний місяць, вказані дні не враховуються при розрахунку відшкодування.

Суд першої інстанції на дану обставину уваги не звернув, та безпідставно зменшив період перебування позивача під слідством та судом, за який підлягає відшкодуванню моральна шкода, з 11 місяців 20 днів до 11 місяців.

Так як ОСОБА_3 перебував під слідством та судом з 27 червня 2014 року по 16 червня 2015 року, тобто в цілому 12 місяців, доводи апеляційної скарги щодо безпідставного зменшення строку перебування особи під слідством та судом є обґрунтованими, а мінімальна сума відшкодування, яка підлягає стягненню, була розрахована судом першої інстанції в розмірі меншому, ніж передбачений законом.

Згідно пункту 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду визначається з

урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від

вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Позивач просить стягнути на його користь 50 000,00 грн. моральної шкоди, проте, колегія суддів, враховуючи обставини справи, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає, що достатнім для відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_3, є стягнення однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-2203цс15 від 02 грудня 2015 року, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік», мінімальна заробітна плата в місячному розмірі з 01 травня 2016 року становить 1450 грн..

Оскільки ОСОБА_3 перебував під слідством та судом в цілому 12 місяців, мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню, становить 17 400,00 грн. (1450,00 грн. * 12 місяців).

Доводи апеляційної скарги представника відповідача Державної казначейської служби України Гашинського Дмитра Миколайовича про те, що в задоволенні позову слід відмовити, так як діями служби не було завдано моральної шкоди позивачу, а відшкодування може бути стягнуто з рахунків відповідних органів досудового розслідування, прокуратури чи суду, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 3 серпня 2011 року.

Відповідно до пункту 35 даного Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Згідно пункту 38, для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Таким чином, за наявності відповідного судового рішення про стягнення моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України, Державна казначейська служба України в особі відповідного територіального органу, здійснює списання коштів з рахунку, відкритого на вказані потреби, що фінансується за рахунок державного бюджету.

Безпідставними є твердження апеляційної скарги першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області Гладченка Олександра Миколайовича про те, що в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити, так як діями органу прокуратури та органів досудового розслідування йому не було заподіяно моральної шкоди.

Так, відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

З досліджених судом доказів вбачається, що за час перебування кримінального провадження на стадії досудового розслідування було допущено порушення процесуального закону при вирішенні питання про продовження строків досудового розслідування, обвинувальний акт повертався прокурору у зв'язку з його невідповідністю вимогам кримінально - процесуального закону. В подальшому, провадження було закрито у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, так як більшість зібраних органом досудового розслідування доказів є недопустимими, а досудове розслідування проводилося із порушенням права обвинуваченого на захист, про що прямо зазначено в ухвалі Апеляційного суду Полтавської області від 16 червня 2015 року. Вказаними діями позивачу було заподіяно моральну шкоду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

При цьому, частиною 1 даної статті передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження та незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин, викладені в апеляційній скарзі першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області Гладченка Олександра Миколайовича доводи про відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди не відповідають встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, колегія суддів вважає доведеним факт того, що ОСОБА_3 було завдано моральну шкоду у зв'язку з розслідуванням та передачею до суду кримінального провадження, яке, в подальшому, було закрито у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в межах розміру відшкодування, встановленого ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», за весь період перебування позивача під слідством та судом, що в цілому складає 12 місяців, у розмірі 17 400,00 гривень.

За таких обставин, рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у відшкодування моральної шкоди 17 400 (сімнадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок. В задоволенні решти вимог відмовити.

Керуючись ст. 56 Конституції України, ст.. 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника відповідача Державної казначейської служби України ГашинськогоДмитра Миколайовича відхилити.

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області Гладченка Олександра Миколайовича відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, треті особи Лубенський відділ поліції ГУ НП в Полтавській області, Лубенська місцева прокуратура Полтавської області, Лубенський міськрайонний суд Полтавської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури, суду задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у відшкодування моральної шкоди 17 400 (сімнадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: