РІШЕННЯ

Іменем України

08.07.2016 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Мигаль Г.П.

при секретарі Максимович М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення батьківства,-

встановив:

позивачка ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення батьківства, в якому просить: встановити факт батьківства померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно доньки позивачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; встановити факт батьківства померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно сина позивачки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4

Позов мотивує тим, що позивачка перебувала в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 з 1998 року. 14 грудня 1999 року у них народилась донька ОСОБА_4, згідно копії свідоцтва про народження І-СГ №120409 від 17.02.2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, 12 червня 2007 року в них народився син - ОСОБА_5, згідно копії свідоцтва про народження І-СГ №098425 від 01.07.2007р., виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. При оформленні свідоцтв про народження дітей, в графі «батько» помилково вказано прізвище позивачки «Войтович», а по-батькові ОСОБА_6 (реального батька дітей). Хоча їх шлюб з ОСОБА_3 зареєстровано не було, вони проживали як подружжя з 1998 року та вели спільне господарство, спільно проживали в квартирі, яка належить ОСОБА_3, що підтверджують документи: довідка з ЛКП «Центральне» №168 від 24.01.2012 р. та акт ЛКП «Центральне» від 01.02.2012р. про те, що позивачка та ОСОБА_7 спільно цю квартиру утримували, виховували двох дітей, які також проживали з ними за адресою: м.Львів, вул. С.Ляйнберга, 7/10, що підтверджено актом ЛКП «Центральне» б/н від 01.02.2012р. 11 січня 2012 року ОСОБА_3 помер, згідно копії свідоцтва про смерть І-СГ №270560, виданого 12.01.2012р. міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Оскільки їхній шлюб зареєстровано не було, позивачка не могла звернутись в нотаріальну контору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 02.02.1999р. виконкомом Львівської міської ради, власниками квартири були: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 на момент смерті ОСОБА_3 інших спадкоємців першої черги не було, оскільки його мати ОСОБА_7 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть І-СГ №194379 від 09,11,2009р. та батько - ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть І-СГ №309699 від 28.07.2003р. Позивачка здійснювала поховання ОСОБА_3 самостійно, що підтверджується свідоцтвом поховання №124 від 12.01.2012р. та договором-замовленням на організацію та проведення поховання №006407 від 12.01.2012р., укладеного з ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг». Оскільки ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований в квартирі за адресою: м.Львів, вул. С.Ляйнберга, 7/10, до моменту смерті, він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своїх батьків. Тобто, спадковим майном після смерті ОСОБА_3 є квартира АДРЕСА_1, але брат покійного чоловіка позивачки, відповідач по справі - ОСОБА_2 заперечує факт батьківства ОСОБА_3 щодо їхніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з ним виник спір про право на спадкове майно, а тому справа про встановлення батьківства повинна розглядатись у порядку позовного провадження. Встановлення батьківства покійного ОСОБА_3 щодо дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно для отримання спадщини після смерті ОСОБА_3, яка складається з квартири АДРЕСА_2.

В судове засідання позивачка не зявилась, на адресу суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити, проти заочного рішення не заперечує. Будучи присутньою в інших судових засіданнях, надала пояснення, що в 1998 році познайомилася з ОСОБА_3 в лікарні на Топольній, спочатку проживала: на ІНФОРМАЦІЯ_5, а після укладення шлюбу переїхала до батьків ОСОБА_3 на вул.Ляйнберга, що у м.Львові. У фактичних шлюбних відносинах позивачка та ОСОБА_3 почали проживати з 1998 року. Вирішили шлюб не укладати. Зазначила, що ОСОБА_3 помер 11 січня 2012 року, похорон чоловіка - ОСОБА_3 здійснювала самостійно. Квартира належала ОСОБА_3 та його батькам. На даний час квартира нікому не належить. Під час фактичних шлюбних відносин в позивачки з ОСОБА_3 народилось двоє дітей. Такод позивачка пояснила, що у неї з ОСОБА_3 був спільний сімейний бюджет та вони вели спільне господарство.

В судове засідання представник позивача не зявилась, на адресу суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.

В судове засідання відповідач повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому судової повістки (повістку отримав 08.07.2016р.). Будучи присутнім в інших судових засіданнях у цій справі, відповідач ОСОБА_2 зазначив, що позовні вимоги визнає частково: а саме той факт, що його брат ОСОБА_3 виховував дітей визнає, але заперечує факт батьківства його брата ОСОБА_3 щодо дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В письмових запереченнях відповідач заперечив проти позову, зазначивши, що обставини у позовній заяві не підтверджуються жодними доказами. Зокрема пояснив, що позивачка вказує, що допущено помилку у прізвищі батька дітей, а у позові просить встановити факт батьківства його брата ОСОБА_3, який помер 11.01.2012р. За життя його брат ОСОБА_3 не вважав дітей позивачки, як своїх рідних. Також зазначає, що йому відомо, що ОСОБА_3 не звертався із заявою про дачу згоди на зазначення у свідоцтві про народження дітей у графі "батько" його прізвища, імені та по батькові. Позивачка зверталась до Галицького районного суду м.Львова із заявою про визнання права власності на нерухоме майно. Під час розгляду справи у суді першої та другої інстанції частково встановлювалися відносини позивачки, її дітей та його покійного брата. 4.07.2013р. позивачці відмовлено у задоволенні позову. Оскільки, судом вже було дано оцінку реальним відносинам, які були у його брата та позивачки і її дітей, просить суд відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання третя особа - представник Галицької районної адміністрації Львівської міської ради не зявився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності,

Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представниківа сторін, третьої особи, які вже надали пояснення та заперечення у справі, суд відповідно до вимог ст.169 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів у справі.

Згідно зі ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, представників сторін у справі, надавши оцінку доказам, наданим сторонами, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з нижчевикладеного.

Судом встановлено, що позивачка перебувала в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 з 1998 року. по день смерті ОСОБА_3, по 11.01.2012р. та вела із ОСОБА_3 спільне господарство, проживачи разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3. У цій квартирі також проживали батьки ОСОБА_3 батько ОСОБА_8, який помер 27.07.2003р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I-CГ № 309699 від 28.07.2003р. та мати ОСОБА_9, яка померла 08.11.2009р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I-СГ № 194379 від 09.11.2009р.

Під час проживання у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_7, у позивачки 14 грудня 1999 року народилась донька ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про народження І-СГ №120409 від 17.02.2000 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому; 12 червня 2007 року народився син- Войтович ОСОБА_10, що стверджується свідоцтвом про народження І-СГ №098425 від 01.07.2007 р., виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. При оформленні свідоцтв про народження дітей ОСОБА_4, 14.12.1999р.н. та ОСОБА_5, 12.06.2007р.н., запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу, за заявою матері:в графі «батько дитини» зазначено: «Войтович Олег Всеволодович», що збігається з іменем та по батькові ОСОБА_3.

Шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заєстровано не було.

Факт проживання позивачки ОСОБА_1 у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_3 з 1998 р. по 11.01.2012р. , ведення спільного господарства позивачки із ОСОБА_3 та визнання ОСОБА_3 себе батьком дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи: актом від 01.02.2012р. складеним комісією ЛКП «Цетральне», відповідно до якого в квартирі АДРЕСА_4 проживав і був зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, який помер 11.01.2012р., разом з яким більше 10 років проживали, але не були зареєстровані ОСОБА_1, 1977р.н., ОСОБА_5, 2007р.н., ОСОБА_4, 1999р.н.; довідкою ЛКП «Центральне» №441 від 18.09.2014р. , відповідно до якої за адресою АДРЕСА_5 оплачено всі комунальні послуги вчасно і сплачуються постійно п.Войтович Н.Я.; довідкою, виданою Львівським дошкільним навчальним закладом «Ясла-садок №116» за №23 від 04.10.2012р., відповідно до якої ОСОБА_5, 12.06.2007р., відвідує дошкільний навчальний заклад №116 м.Львова з 05 липня 2010р., який розташований біля місця проживання дитини АДРЕСА_6.; проказами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

Свідок ОСОБА_11, надала покази в судовому засіданні, що вона є сусідкою позивачки, а її чоловік є хресним батьком дитини позивачки ОСОБА_4. Позивачка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 приблизно з 1988 року по даний час. Свідок ОСОБА_11 часто бувала у них дома, підтвердила, що ОСОБА_3 є батьком дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дуже любив дітей, позивач та ОСОБА_3 проживали разом як чоловік і жінка, вели спільне господарство. При огляді фотографій, що знаходяться в матеріалах справи (а.с.37-43) свідок ОСОБА_11 пояснила, що на фотографіях зображені позивачка ОСОБА_1, ОСОБА_3 та їх діти. Позивачка ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 купили пральну машину, телевізор.

Свідок ОСОБА_12 пояснила в судовому засіданні, що працює в дитячому садочку з 1988 року. Діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відвідували дитячий садочок. ОСОБА_3 забирав дітей із садочку, діти називали ОСОБА_3 батьком. На думку свідка ОСОБА_12 ОСОБА_3 визнавав своїми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5. ОСОБА_3 з позивачкою вели спільне господарство, оскільки свідок ОСОБА_12 бачила як вони разом закуплялися, разом відвідували поліклініку. Про те, чому вони не уклали шлюб свідку ОСОБА_16 не відомо. ОСОБА_3 почав працювати в дитячому садочку після ОСОБА_1. На роботу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приходили разом з дітьми.

Свідок ОСОБА_13 пояснила в судовому засіданні, що вона є рідною сестрою позивачки. Її сестра ОСОБА_1 жила із ОСОБА_3 та вони мали двоє дітей. Дочку ОСОБА_4 назвали в честь бабусі матері ОСОБА_3 Позивач ОСОБА_1 орієнтовно познайомились у 1999 році в лікарні, коли мама ОСОБА_1 та мама ОСОБА_3 лежали в лікарні. Після знайомства ОСОБА_1 переїхала проживати до ОСОБА_3 До народження дочки ОСОБА_4, позивачка проживала в ОСОБА_3, який забирав ОСОБА_1 із роддому. З цього часу, відколи позивачка пішла жити до ОСОБА_3, вона ніколи не поверталася додому.

Свідок ОСОБА_14 пояснила в судовому засіданні, що працює вчителем математики, є класним керівником ОСОБА_4, а позивачка є її мамою. Зараз ОСОБА_4 навчається у 9 класі. Коли ОСОБА_4 навчалась у 5-6 класах, ОСОБА_3 приходив на батьківські збори як батько дитини, цікавився справами донько у школі, сумнівів про те, що ОСОБА_3 є батьком дитини, у свідка ОСОБА_14 немає. Батьківсвство в документах при прийнятті до школи записується зі слів батьків. ОСОБА_4 була дитиною з повної сімї. У 2010 році ОСОБА_7 приходив на батьківські збори, а також приходив розбиратися, коли ОСОБА_17 образив ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_15 пояснила в судовому засіданні, що вона є сімейним лікарем з 1999 року, ОСОБА_1 та ії сімя є її пацієнтами. Позивачка ОСОБА_1 проживала в цивільному шлюбі разом з ОСОБА_3, під час якого у них народилася дівчинка та син. Мама ОСОБА_3 дуже любила позивачку, називала її донькою. Позивачка ОСОБА_1 почала проживати із ОСОБА_3 за рік до народження доньки ОСОБА_4 Коли народилася дитина ОСОБА_4, свідок ОСОБА_15 часто приходила на вул.Ляйнберга, де позивачка ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_3 ОСОБА_3 доглядав позивачку, поклав її в лікарню, коли вона хворіла та доглядав за дітьми. Свідок ствердила, що ОСОБА_3 є батьком дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є копіями свого батька.

Суд відкидає покази відповідача ОСОБА_2 який був допитаний в якості свідка та покази свідка ОСОБА_18 в частині того, що ОСОБА_3 не визнавав себе батьком дітей, оскільки зазначені покази спростовуються доказами, які наведені вище та показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які є послідованими та узгоджуються між собою. Крім цього, суд бере до уваги, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривало часу не проживав у м.Львові, а отже не був свідком щодо обставин справи відносин, які склалися між позивачкою ОСОБА_1 та його братом ОСОБА_3. Що стосується свідка ОСОБА_19, то його покази не співставляються з показами інших свідків та є суперечливими. Зокрема, свідок пояснив, що з ОСОБА_3 знайомий з 2009 року. У 2009 року був у нього вдома, розмовляв з його матірю, яка сказала, що хвора і за нею доглядає якась жінка, яка має двох дітей. Коли свідок запитав, чи це діти ОСОБА_3, то ОСОБА_3 відповів, що це не його діти. На запитання представника позивача ОСОБА_20 свідок ОСОБА_18 відповів, що у 2009 році у квартиру не заходив, а говорив з матірю ОСОБА_3 на балконі.

11 січня 2012 року ОСОБА_3 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть І-СГ №270560, виданим 12.01.2012р. міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції.

Позивачка ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_3 самостійно, що підтверджується свідоцтвом про поховання №124 від 12.01.2012р. та договором-замовленням на організацію та проведення поховання №006407 від 12.01.2012р., укладеного з ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг» (а.с.11-12).

Встановлення батьківства покійного ОСОБА_3 щодо дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивач обгрунтовує необхідністю отримання спадщини після смерті ОСОБА_3, яка складається з квартири АДРЕСА_7. Оскільки брат покійного ОСОБА_21 відповідач ОСОБА_2 заперечує факт батьківства щодо дітей, з ним виник спір про право на спадкове майно, а тому справу повинна розглядатися в порядку позовного провадження.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 02.02.1999р., виданого виконкомом Львівської міської ради, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 належить на праві спільної власності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3.

Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_7 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть І-СГ №194379 від 09.11.2009р. Батько ОСОБА_21 - ОСОБА_8 помер 27.07.2003р., що підтверджується Свідоцтвом про смерть І-СГ №309699 від 28.07.2003р.

Відповідно до вимог п.3 ст.1268 ЦК України, - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований в квартирі за адресою: м.Львів, вул. С.Ляйнберга, 7/10, до моменту смерті своїх батьків, він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своїх батьків. Тобто, спадковим майном після смерті ОСОБА_3 є квартира АДРЕСА_1.

Згідно з вимогами ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 130 СК України, У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути предявлено матірю дитини.

Відповідно до ч.2 , 3 ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України, В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 15 травня 2014 року за клопотанням представника позивача призначена судово медично-молекулярно-генетична експертиза на вирішення якої були поставлені питання: чи є ОСОБА_4, 14.12.1999р.н. та ОСОБА_5, 12.06.2007р. та ОСОБА_2, 16.04.1963р.н. біологічними родичами по принципу родинного споріднення «племінниця-дядько», «полемінник-дядько», проведення якої було доручено експертам НДЕКЦ при ГУМВС України у Львіській області, однак 24.07.2014р. судовий експерт ОСОБА_22 НДЕКЦ при ГУМВС України у Львіській області листом за №10/327 повідомив суд про неможливість проведення експертизи, оскільки методикою встановлення біологічної спорідненості між дядьком та племінниками експерти НДЕКЦ не володіють.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 01 липня 2015 року за клопотанням представника відповідача призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи є ОСОБА_4, 14.12.1999р.н. та ОСОБА_5, 12.06.2007р. та ОСОБА_2, 16.04.1963р.н. біологічними родичами по принципу родинного споріднення «племінниця-дядько», «полемінник-дядько», проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру експертиз служби МВС України, судові витрати покладено на відповідача ОСОБА_2

Відповідно до клопотання судового експерта від 27.07.2015р. ОСОБА_23, судовий експерт просив надати зразки біологічного матеріалу (кров або слину) ОСОБА_2 та ОСОБА_5, відібрані фахівцями СМЕ в установленому порядку та надати копію рахунку про оплату. Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_24 не надав зразки біологічного матеріалу та не оплатив рахунок на оплату експертизи, судовим експертом направлено повідомлення суду 27.08.2015р. про неможливість проведення експертизи за №20-868.

Відповідно до ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у визнанні.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо інших доказів для встановлення обставин у справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС (2006-07), беручи до уваги всі докази, що

достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 , суд має вирішувати відповідно до норм СК (2947-14 ), зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, суд враховує правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-20цс15 про те, що за загальним правилом дії законодавства та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2014 року.

При вирішення питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії слід виходити з дати народження дитини (ст.128 СК України чи ст.53 КпШС України).

При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджуються визнання відповідачем батьківства в їх сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч.2 ст.128 СК України, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи і зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства .

Відповідно до ст.9 Кодексу про шлюб та сімю на вимоги, що випливають із шлюбних та сімейних відносин, позовна давність не поширюється, за винятком випадків, коли строк для захисту порушеного права встановлено законодавством України.

Відповідно до ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу.

Посилання відповідача на ч.2 ст.129 СК України щодо застосування позовної давності в один рік, стосується спору про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини.

До вимог, заявлених в позовній заяві позивачем відповідно до ст.9 КпШС України та ст.20 СК України позовна давність не застосовується, а тому заява відповідача про застосування позовної давності до вказаних правовідносин задоволенню не підлягає.

Оскільки між сторонами виник спір про право щодо спадкового майна, зазначена заява повинна розглядатися у позовному провадженні.

Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку доказам у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов пілягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.53 КпШС України підлягає до задоволення вимога щодо встановлення факту батьківства померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стосовно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, оскільки визнання ОСОБА_3 за життя свого батьківства щодо ОСОБА_4 , зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства ОСОБА_3 та матірю дитини ОСОБА_1 до народження ОСОБА_4О, спільне виховання та утримання дитини ОСОБА_4 підтверджується доказами в їх сукупності: актом від 01.02.2012р. складеним комісією ЛКП «Цетральне», довідкою ЛКП «Центральне» №441 від 18.09.2014р., проказами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

Відповідно до вимог ч.2 ст.128 СК України підлягає до задоволення вимога щодо встановлення факту батьківства померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стосовно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, оскільки походження ОСОБА_5 від ОСОБА_3 підтверджується доказами: : актом від 01.02.2012р. складеним комісією ЛКП «Цетральне», довідкою ЛКП «Центральне» №441 від 18.09.2014, довідкою, виданою Львівським дошкільним навчальним закладом «Ясла-садок №116» за №23 від 04.10.2012р., показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

Згідно зі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись, ст.ст.10, 11,60, 88, 208,209, 212-215 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення батьківства задоволити.

Встановити, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженець м.Львова, громадянин України, який помер 11 січня 2012 року (свідоцтво про смерть серія I-СГ №270569), є батьком ОСОБА_4, 14 грудня 1999р.н. (свідоцтво про народження серії I-CГ №120409, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому 17.02.2000р.)

Встановити, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженець м.Львова, громадянин України, який помер 11 січня 2012 р. (свідоцтво про смерть серія I-СГ №270569) , є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про народження серія 1-СГ №098425, видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 01.07.2007р.).

Стягнути із ОСОБА_2 (м.Львів, вул. Рубчака, 6/7 паспорт серії КВ №683903) на користь ОСОБА_1 (м.Львів, вул.С.Ляйнберга,7/10) судові витрати щодо відшкодування судового збору у розмірі 114,70 грн.(сто чотирнадцять гривень 70 коп.).

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мигаль Г. П.