АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №757/7391/14-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником за довіреністю ОСОБА_3, на рішення Печерського районного суду м.Києва від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,-

УСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи шляхом визначення належного відповідача, у якому просить стягнути з ОСОБА_4 8304 грн. у рахунок відшкодування збитків та 296 грн. у рахунок відшкодування витрат на оплату вартості кошторисної документації.

Вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. 05 серпня 2013 року з розташованої вище квартири АДРЕСА_2, яка належить відповідачу, відбулось залиття, унаслідок якого пошкоджено стелю у ванній кімнаті, дверну коробку, підлогу в кухні, коридорі та житловій кімнаті.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 22 червня 2016 року позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_4 8600,38 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Не погодившись з ухваленим рішенням, відповідачем ОСОБА_4, в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на порушення суддею таємниці нарадчої кімнати; недоведеність факту спричинення шкоди саме відповідачем, з урахуванням того, що її квартира не обстежувалась, а члени комісії не уповноважені надавати будь-яких оцінок.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що є доведеним факт залиття квартири позивача з вини відповідача та розмір завданих цим збитків, відтак завдані збитки підлягають відшкодуванню.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, відповідають вимогам закону та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

З матеріалів справи убачається, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується даними Витягу про державну реєстрацію прав та даними довідки по формі №3.

Квартира АДРЕСА_2 на праві власності належить відповідачу, що підтверджується даними Договору купівлі-продажу від 29 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кравченко І.В. та зареєстрованим в реєстрі за №2345.

Згідно даних Акту від 07 серпня 2013 року, складеного комісією КП «Печерська брама», 05 серпня 2013 року відбулось залиття квартири АДРЕСА_1, з квартири АДРЕСА_2, що розташована вище. Під час огляду виявлені такі пошкодження: в санвузлі площею 4,2 кв.м - на стелі спостерігаються сліди залиття площею 2,5 кв.м, деформація дверної коробки.

Згідно із висновком комісії причиною залиття є недотримання власником квартири АДРЕСА_2 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24 січня 2006 року, відповідно до п.7 яких на власника покладається обов»язок забезпечувати збереження та справність сантехнічного обладнання.

Додатковим Актом від 21 листопада 2013 року у санвузлі на стелі зафіксовано тріщину у місці стику гіпсокартонних листів; у кухні, кімнаті та коридорі, підлога у яких покрита ламінатом, виявлено пошкодження та деформацію покриття загальною площею близько 4 кв.м.

Згідно даних Зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонту від 28 лютого 2014 року, складеного КП «КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ», вартість відновлювального ремонту становить 8304 грн.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.57-60 ЦПК України.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції учасникам цивільного процесу були роз»яснені визначені законом принципи змагальності та диспозитивності цивільного процесу.

У контексті одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності - вирішальним фактором є обов»язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

За правилами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З наведеного убачається, що обов"язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов»язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди..

Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов»язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Проте, відсутність вини в заподіянні шкоди відповідачем не доведено. Належних та допустимих доказів на спростування презумпції вини не надано, відтак колегія суддів уважає вірним висновок суду про покладення цивільно-правової відповідальності на відповідача.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що працівники житлової-комунальної організації не вправі в акті встановлювати причини залиття, відхиляються колегією суддів, з огляду на наступне.

Акт про залиття - це документ, який підтверджує подію, що трапилась.

Форму Акту про залиття встановлено Наказом від 17 травня 2005 року №76 Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, який зареєстровано в МЮ України 25 серпня 2005 року №927/11207 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».

Згідно затвердженої форми в акті мають бути зазначені такі обставини: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилось залиття (адреса); подія, що трапилась; наслідки залиття; а також причини залиття.

Надані позивачем Акти за формою та змістом відповідають установленій формі, не суперечать іншим доказам у справі, а наведені в них дані відповідачем не спростовані.

На підтвердження розміру матеріальних збитків позивачем надано Зведений кошторисний розрахунок вартості ремонту від 28 лютого 2014 року, складеного КП «КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ», яким вартість відновлювального ремонту визначена у розмірі 8304 грн.

Дані Зведеного кошторисного розрахунку узгоджуються з іншими доказами у справі, не спростовані відповідачем, відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру матеріальних збитків.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення правил про таємницю нарадчої кімнати відхиляються колегією суддів, виходячи з наступного.

В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року роз»яснено, що порушення правил про таємницю нарадчої кімнати є порушенням норм процесуального права і може бути підставою для скасування рішення суду, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, зокрема в разі доведення факту спілкування судді поза межами нарадчої кімнати з учасником процесу чи іншими особами з приводу справи, що розглядаються (частина третя статті 309 ЦПК, частина друга статті 338 ЦПК).

Колегією суддів не установлено порушення правил про таємницю нарадчої кімнати, яке могло бути підставою для скасування рішення суду.

При цьому, відсутність фонограми судового засідання само по собі не дає підстав для скасування рішення суду.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану представником за довіреністю ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов