Ухвала

іменем україни

20 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Касьяна О.П., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання відмови та зобов'язання визнати наймачем, за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_1, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом.

Зазначала, що на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 21 грудня 2004 року № 4630 ОСОБА_3 видано ордер на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

10 березня 2015 року позивач звернулась до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою про визнання її наймачем квартири АДРЕСА_1, як члена сім'ї померлого ОСОБА_3 Однак відповідач відмовив ОСОБА_1 у задоволенні її заяви.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 21 грудня 2004 року № 4630 ОСОБА_3 видано ордер на право заняття житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2012 року встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3 з ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу з червня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2013 року позов ОСОБА_1 про визнання права користування житловим приміщенням та визнання наймачем задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 04 червня 2014 року, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 березня 2015 року, що набрало законної сили 31 березня 2015 року, позов Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради задоволено. Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1.

Згідно листа Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 08 квітня 2015 року № Д-382 ОСОБА_1 відмовлено у визнані її наймачем квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, у порядку ст. 106 ЖК УРСР як члена сім'ї померлого ОСОБА_3

Згідно ч. 1 ст. 106 ЖК УРСР повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягала застосуванню, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачу відмовлено в укладенні з нею договору найму на спірне житлове приміщення у зв'язку із тим, що вона не набула у встановленому законом порядку права користування квартирою, за життя ОСОБА_3 до квартири не вселялась, згода на її проживання у зазначеній квартирі ним не надавалась, а тому відсутні підстави для визнання її наймачем спірного житлового приміщення у порядку встановленому ст. 106 ЖК УРСР. Крім того, квартира АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Одеса в особі Одеської міської ради та оперативному управлінні Суворовської районної адміністрації, однак позовні вимоги відносно оспорюваної квартири до її власника - Одеської міської ради, позивачем не заявлялись та не були предметом судового розгляду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Враховуючи зазначене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

О.П. Касьян

О.В. Попович