УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 300/357/16-ц

Провадження 2/300/194/16

08.07.2016р. смт. Воловець

Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області Вотьканича В.А., перевіривши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до Тишівської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, треті особи: Сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Воловецької РДА, Воловецька державна нотаріальна контора, Державне виробниче підприємство технічної інвентаризації по Воловецькому району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно, встановив:

21.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок та належні до нього господарські будівлі і споруди за адресою с. Тишів, буд. 27, Воловецького району Закарпатської області та зобовязати Сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Воловецької РДА зареєструвати за ним право власності на зазначене нерухоме майно.

Позов обґрунтовується тим, що його баба ОСОБА_2 збудувала цей будинок у 1956 році і на підставі ч.2 статті 331 ЦК України стала власником новоствореного нерухомого майна. 11.12.2006 року вона померла і на її майно відкрилася спадщина, до якої ввійшов житловий будинок та господарські будівлі і споруди.

Спадкодавець ОСОБА_2 залишила заповіт від 30.05.2000 року, де спадкоємцем усього належного їй майно зазначила позивача.

Ухвалою Воловецького районного суду від 23.06.2016 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, оскільки її було подано без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, зокрема, з таких підстав.

Відповідно до п4 ч.2 статті 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. Як вбачається з матеріалів доданих до позовної заяви, ціна позову визначена на підставі зведеного акту вартості будівель і споруд станом на 07.02.2009 року. Оцінка житлового будинку та господарських будівель і споруд станом на час подання позовної заяви відсутня, що дає підстави для висновку, що ціна позову зазначена неправильно, а судовий збір сплачений у розмірі, що не відповідає дійсній вартості нерухомого майна.

Крім того, всупереч п.6 ч.2 статті 119 ЦПК України в позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Зокрема, відсутні докази про те, що житловий будинок збудовано ОСОБА_2 1956 року, як зазначено в позові, а також про те, чи був житловий будинок прийнятий в експлуатацію, чи зверталася спадкодавець з питань оформлення права власності на будинок, причини з яких вона не отримала правовстановлюючих документів на житловий будинок. У позові тільки зазначено, що за життя спадкодавець не отримала правовстановлюючих документів.

У позові, всупереч п.5 ч.2 статті 119 ЦПК України не викладено також обставини, які стосуються житлового будинку: коли, ким і кому надавався дозвіл на будівництво, початок і завершення будівництва, виділення земельної ділянки для будівництва тощо.

Згідно з ч.5 статті 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається з позовної заяви, вона містить дві вимоги: одну вимогу майнового характеру і одну вимогу немайнового характеру, по якій не сплачено судовий збір.

Відповідно до пункту 1.2 ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору з позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що станом на час подання позову становило гривень копійок.

Відповідно до ч. 1 статті 121 ЦПК України суд в ухвалі від 23.06.2016 року зазначив підстави залишення заяви без руху, про що повідомив позивача і надав йому строк для усунення недоліків тривалістю пять днів з дня отримання копії ухвали.

З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію ухвали суду від 23.06.2016 року позивач отримав 30.06.2016 року.

Таким чином, вимоги ухвали суду про залишення заяви позивачем у наданий йому строк не виконані.

Згідно з ч.2 статті 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК У, не сплатить судовий збір, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі ч.7 п.2 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги.

Керуючись ч.7 п.2 Закону України Про судовий збір, ст.ст.121 ч.2, 208-210 ЦПК України, суддя, УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тишівської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, треті особи: Сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Воловецької РДА, Воловецька державна нотаріальна контора, Державне виробниче підприємство технічної інвентаризації по Воловецькому району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно, вважати неподаною та повернути позивачеві.

Сплачений судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят оду) гривню 60 коп. повернути позивачу ОСОБА_1 (квитанція №22 від 16.06.2016 року).

Розяснити позивачу його право на повторне звернення із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги через Воловецький районний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Вотьканич В. А.