Справа № 368/677/16-ц
провадження № 2-др/368/6/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області під головуванням судді Шевченко І.І., при секретарі Гребеневич А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кагарлик справу за заявою ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення по справі позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

заявник просить суд постановити додаткове рішення по цивільній справі № 368/677/16-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, яким майно (будинок №56. житловою площею 30,2 м2, загальною площею 74,9 м2, та допоміжною площею 44,7 м2, сарай цегляний (В), літня кухня (Б), туалет (Г), погреб (під Д), хвіртка (№ 1), ворота (№2), огорожа (№3), криниця (№1), що знаходяться в селі Черняхів Кагарлицького району Київської області по вул. Шевченка, 56) розподілити у рівних частинах між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посилаючись на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» уповноваженою особою субєкта державної реєстрації прав власності є державний реєстратор.

Проте, державним реєстратором відмовлено у проведенні реєстрації права власності на нерухоме майно, у звязку з тим, що у резолютивній частині рішення не зазначено у яких саме частинах встановлено право власності і яка частина належить ОСОБА_2, а яка ОСОБА_1

Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд. виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 220 ЦПК України передбачено, що суд. що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

●стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

●суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

●суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

●судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою.

На додаткове рішення може бути подано скаргу.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суд не повідомила.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, чином повідомлений про час і місце судового розгляду, про що свідчить повідомлення з відміткою не за запитом, причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

04 травня 2016 року до Кагарлицького районного суду Київської області звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, згідно якого просили суд визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в порядку спадкування, право власності на будинок № 56, житловою площею 30,2 м2, загальною площею 74,9 м2 та допоміжною площею 44,7 м , сарай цегляний (В), літня кухня (Б), туалет (Г), погреб (під Д), хвіртка (№1), ворота (№2), огорожа (№3), криниця (№1), що знаходяться в селі Черняхів, Кагарлицького району, Київської області по вулиці Шевченка, 56 і належали ОСОБА_5, котра померла 30 червня 2015 року.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 30 травня 2016 р. позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування задоволено та визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на будинок № 56, житловою площею 30,2 м2, загальною площею 74,9 м2 та допоміжною площею 44,7 м2, сарай цегляний (В), літня кухня (Б), туалет (Г), погреб (під Д), хвіртка (№ 1), ворота (№ 2), огорожа (№ 3), криниця (№ 1), що знаходяться в селі Черняхів Кагарлицького району Київської області по вул.. Шевченка, 56 і належали ОСОБА_5, котра померла 30 червня 2015 року.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що постановив рішення може з власної ініціативи, чи за заявою осіб, які брали участь у справі постановити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу, судом не вирішено питання про судові витрати.

В матеріалах справи міститься заповіт від 24.03.2004 року, згідно якого ОСОБА_5, що проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 на випадок своєї смерті зробила таке заповідальне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належать їй на день її смерті і на що вона за Законом матиме право заповідає своїм дітям: ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Тобто, спадкодавець ОСОБА_5 все своє майно заповіла своїм трьом дітям і у заповіті не було визначено частки кожного з них. Теж саме було зроблено позивачами, згідно вимог яких не було також визначено частки.

Згідно ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд в повній мірі, обєктивно та цілком повно висвітлив у рішенні всі спірні правовідносини, які склались між сторонами.

Суд ухвалив рішення з приводу всіх заявлених вимог.

Зміст рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

В заяві поданій 07.11.2016 р. про ухвалення додаткового рішення, позивачем ОСОБА_1 не наведені підстави для ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 220 ЦПК України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Таким чином, суд не знаходить підстав для ухвалення додаткового рішення, оскільки при ухваленні рішення було вирішено питання щодо всіх заявлених позивачами вимог, а тому дійшов висновку про відмову заявнику ОСОБА_1 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 220 ЦПК України суд ,-

у х в а л и в:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 368/677/16-ц за позовом ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення по справі позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.І. Шевченко