Справа № 750/1713/16-ц
Провадження № 2-н/750/42/16
У Х В А Л А

23 лютого 2016 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова, ОСОБА_1, перевіривши виконання вимог ст.ст. 95-99 ЦПК України по справі за заявою

ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Чезара» в особі генерального директора ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення заробітної плати та моральної шкоди ,-

встановив:

22.02.2016 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Чезара» в особі генерального директора ОСОБА_3 заробітної плати та моральної шкоди.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Питання відкриття наказного провадження, повернення заяви про видачу судового наказу та відмови у відкритті наказного провадження регулюється статтею 100 ЦПК України, зокрема, відповідно до п. 2 ч. 3 вказаної статті суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами норм цивільного процесуального законодавства, що регулює наказне провадження, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи прийнята постанова № 14 від 23.12.2011 року Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження.

Так, п. 9 вказаної Постанови передбачено, що наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається спір про право, оскільки заявниця просить стягнути з боржника окрім невиплаченої заробітної плати ще і моральну шкоду. Така вимога може бути вирішена лише в позовному провадженні.

Виходячи із вищевикладеного із заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 100, 101, 293, 294 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення заробітної плати та моральної шкоди з Публічного акціонерного товариства «Чезара» в особі генерального директора ОСОБА_3

Суд вважає за необхідне, розяснити заявнику, що дані вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.В. Карапута