АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Лисака І.Н., Яремка В.В.

секретар: Вівчарик Н.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/4 частку квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 в квітні 2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/4 частку квартири, посилаючись на те, що є власником 3/4 часток квартири АДРЕСА_1. Дана квартира складається з 2 кімнат житловою площею 29,2 кв.м., у тому числі 1-а кімната площею 12,1 кв.м., 2-а кімната площею 17,1 кв.м., кухні площею 9,3 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., вбиральні площею 1,6 кв.м., коридору площею 7,8 кв.м. Співвласником квартири АДРЕСА_1 у розмірі 1/4 частки є відповідач у справі ОСОБА_2

Вказувала на те, що згідно висновку інженерно-технічної експертизи про ринкову вартість, а також можливості поділу у відповідності до 1/4 та 3/4 ідеальних часток вказаної квартири, дійсна ринкова вартість квартири становить 487 037 грн., у тому числі вартість 1/4 часток становить 121 759 грн.; розділити вказану квартиру у відповідності до 3/4 та 1/4 ідеальних часток технічно неможливо.

На даний час з вини відповідача ОСОБА_2 між ними виникають конфлікти та

__________________________________________________________________________________________________________________________________

№22-ц/794/1031/16 Головуючий у 1 інстанції: Круглюк В.Г.

Категорія:2 Доповідач: Литвинюк І.М.

суперечки з приводу цієї квартири, останній чинить їй та членам її сім'ї перешкоди у користуванні нею, у зв'язку з чим вона зверталася з відповідними скаргами до міської ради, однак вжиті заходи жодного позитивного результату не дали. ОСОБА_2 перебуває в іншому шлюбі, зі своєю новою сім'єю проживає в іншому житлі.

Просила припинити право ОСОБА_2 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на 1/4 частку у цій квартирі, виплатити ОСОБА_2 121 759 грн., внесених нею на депозитний рахунок суду в рахунок оплати вартості його частки у спірній квартирі та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2016 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що припинення права власності відповідача на 1/4 частку житлового будинку не завдасть йому істотної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 на праві власності іншого житла не має, припинення його права на частку у спірній квартирі спричинить йому та членам його сім'ї шкоду, яка, виходячи з наведених обставин справи, для них є істотною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_3 належить 3/4 часток вказаної квартири, а ОСОБА_2 - 1/4 частки.

З висновку спеціаліста №140316 від 14 березня 2016 року видно, що загальна площа житлової квартири АДРЕСА_1 складає 56,4 кв.м, в тому числі житлова 29,2 кв.м. Дійсна ринкова вартість спірної житлової квартири складає 487 037 грн. Спірна квартира є неподільною, 1/4 частина площі квартири складає 14,1 кв.м., що недостатньо для влаштування однокімнатної квартири, а вартість вказаної частки становить 121 759, 25 грн..

ОСОБА_2 заперечує проти отримання грошової компенсації від позивача та вирішення в такий спосіб конфлікту з приводу користування житлом.

За вимогами положень ст. ст.21 ,24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно ч. 1, 2ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Аналіз цієї норми свідчить проте, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь - якої із обставин, передбачених пунктом 1-3 частини першої ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї .

Таким чином, припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 ч. 1ст. 365 ЦК України за умов та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об'єкта, який є спільним майном.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-68цс14 від 02.07.2014 р. щодо припинення права особи на частку у спільному майні відповідно до статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на депозитний рахунок ТУ ДСА в Чернівецької області було внесено було внесено 121 300 грн. як грошову компенсацію вартості належної ОСОБА_2 1/4 частки спірної квартири.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що при неможливості виділу частки в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутньої такої згоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункту чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може врахувати конкретні обставини справи і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою житловою площею.

Судом встановлено, що у власності ОСОБА_2 відсутнє будь-яке інше нерухоме майно, крім 1/4 частки спірної квартири.

Доводи апелянта про те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі, а проживає зі своєю новою сім'єю в іншому житлі іншого населеного пункту, а тому припинення права на частку у майні жодної шкоди не може йому завдати, є безпідставними, оскільки вказаний будинок по АДРЕСА_2 не є його власністю та власністю його дружини ОСОБА_4, а власником даного житла є інша особа.

З огляду на викладене, 1/4 частка спірної квартири є єдиною власністю ОСОБА_2, а тому припинення його права на цю частку завдасть істотну шкоду майновим та моральним інтересам відповідача.

На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального права спростовується нормами матеріального права та обставинами, встановленими судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів.

На підставі наведеного, колегія суддів, розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та вірно застосував норми матеріального та процесуального права до даних правовідносин.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: