Номер провадження: 22-ц/785/6404/16Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавчи Н.Д.

при секретарі Сібовій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 червня 2016 року у цивільній справі за позовом Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором і за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Ізмаїльського відділення № 6708, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

18.01.2010 року Ізмаїльський міжрайонний прокурор Одеської області (далі-прокурор) звернувся із позовом в інтересах відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Ізмаїльського відділення №6708 (далі-Банк) про розірвання кредитного договору із ОСОБА_4 і стягнення заборгованості з позичальника та його поручителя ОСОБА_2 шляхом стягнення сум заборгованості та зверення стягнення на предмет іпотеки.

Позов обгрунтовано тим, що 07.12.2007 року між Банком і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 210 000 гривень на 5 років зі сплатою 15,5% річних. У забезпечення виконання кредитного договору від 07.12.2007 року, між Банком та ОСОБА_2 07.12.2007 року укладено іпотечний договір відповідно до якого поручитель передав в іпотеку жиловий будинок з надвірними спорудами по вул. 28 Червня,1 у с. Броска Ізмаїльського району Одеської області.

Посилаючись на те, що позичальник належним чином не виконував умови зобов'язання за кредитним договором, має поточону і прострочену заборгованість зі сплати кредиту та процентів, прокурор просив позов задовольнити.

Представник Банка позов підтримав, і, остаточно уточнивши вимоги, просив стягнути із позичальника заборгованість станом на 03.07.2015 року у сумі 430 862,65 гривень, яка складається із заборгованості по кредиту, процентам, пені за прострочення кредиту і процентів, інфляційних втрат за прострочення кредиту і процентів та 3% річних за користування грошовими коштами, і, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 07.12.2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.04.2010 року позов задоволено (а.с.68,69 т.1).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.06.2011 року, за заявою ОСОБА_2, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.04.2010 року скасовано за нововиявленими обставинами (а.с.117 т.1).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.09.2011 року до розгляду прийнята зустрічна позовна заява ОСОБА_2 про переведення зобовязань за договором іпотеки і визнання недійсним договору іпотеки (а.с.126 т.1).

Зустрічна позовна заява ОСОБА_2 обгрунтована тим, що Банк, у встановленому законом порядку, не повідомив іпотекодателя про збільшення процентної ставки за кредитним договором, крім того, під час укладення договору волевиявлення іпотекодателя не відповідало його внутрішній волі (а.с.109-13 т.1).

Ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.10.2011 року та від 03.05.2012 року позовні вимоги Банка у частині розірвання кредитного договору і зустрічний позов у частині переведення зобов'язань за договором іпотеки залишені без розгляду (а.с.137,249 т.1).

Прокурор позовні вимоги у суді першої інстанції підтримав, проти зустрічного позову заперечував.

Представник Банка подав заяву про розгляд справи за його відстуності, зазначивши про підтримку позову прокурора.

Відповідач ОСОБА_3 не приймав участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_2 позов прокурора визнав частково, зустрічний позов підтримав.

Рішенням Ізмаїльського міьскрайонного суду Одеської області від 21.06.2016 року позов прокурора задоволено частково, у зустрічному позові відмовлено.

Суд стягнув з позичальника ОСОБА_3 на користь Банка заборгованість за кредитним договором у сумі 402 976,29 гривень, і, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 07.12.2007 року звернув стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з надвірними спорудами по вул. 28 Червня.1 у с. Броска Ізмаїльського району Одеської області. З відповідачів на користь держави суд стягнув судові витрати у вигляді судового збору (а.с.235-239 т.2).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про відмову у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на незаконність рішення суду, зокрема на те, що рішенння постановлено суддею, яка підлягала самовідводу, крім того, на час прийняття рішення суду звіт про оцінку іпотечного майна втратив чинність.

Рішення суду у частині стягнення заборгованості з ОСОБА_5 та відмови у задоволенні зустрічного позову, особи, які брали участь у справі, у встановленому у законом порядку, не оскаржили.

Рішення суду першої інстанції у частині підлягає зміні на підставі ст. 309 ч.1 п.3 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п. 3 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд, задовольняючи позов у частині звернення стягнення на предмет іпотеки виходив з того, що вимоги, за виключенням розміру інфляційних втрат за прострочення сплати відсотків, обгрунтовані і доведені належними доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду у цій частині зважаючи на наступне.

Встановлено, що 07.12.2007 року між Банком і ОСОБА_3 укладено кредитний договір за умовами якого позичальник отримав кредит на 5 років зі сплатою 15,5% річних. У забезпечення виконання зазначеного кредитного договору, 07.12.2007 року між Банком і ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_2, передав в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами по вул. 28 Червня,1 у с. Броска Ізмаїльського району Одеської області (а.с. 7-10, 15-18 т.1).

Позичальник ОСОБА_3 належним чином не виконував умови зобов'язання і станом на 03.07.2015 року має заборгованість по кредитному договору у сумі 402 976,29 гривень, яка складається із: заборгованості по кредиту та відсоткам; пені, інфляційних втрат за прострочення сплати боргу і 3% річних за користування грошовими коштами (а.с.217-219 т.2)

Банк, відповідно до умов зобов'язання, у січні та травні 2009 року сповіщав позичальника і його майнового поручителя про наявність заборгованості й необхідність усунення порушень зобов'язання (а.с.20,21,37,38 т.1).

Зважаючи на те, що зобовязання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, якщо у зобов'язанні встановлено строк /термін/ його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк /термін/, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду (ст. ст. 526 ч.1, 530 ч.1, 611 ч.1, 625 ч.1 ЦК України, ст. ст. 33 ч.1, 39 ч.1 Закону України Про іпотеку) суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову у частині звернення стягнення на предмет іпотеки, у даному випадку, шляхом продажу з прилюдних торгів.

Разом з тим, рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає зміні з таких підстав.

Так, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суд у своєму рішенні зазначає, у тому числі, спосіб реалізації предмета іпотеки і початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Реалізація предмету іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження (ст. 41 ч. 1 Закону України Про іпотеку).

Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодерджателем, а якщо вони не досягли згоди, на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність (ст. 43 ч.2 Закону України Про іпотеку).

Звіт про оцінку майна вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності (ст. 58 ч.5 Закону України Про виконавче провадження).

Суд, вирішуючи вимоги у частині звернення стягнення на предмет іпотеки взяв до уваги звіт суб'єкта оціночної діяльності від 16.11.2015 року, який станом на час прийняття рішення суду /21.06.2016 року/ втратив чинність (а.с.140-159 т.2).

Іпотекодавець ОСОБА_2 не погодився із початковою ціною продажу предмета іпотеки, яка встановлена судом першої інстанції на підставі звіту суб'єкта оціночної діяльності від 16.11.2015 року, подав апеляційну скаргу на рішення суду у цій частині, зазначаючи, що звіт втратив чинність.

Представник Банка надав у засідання колегії суддів новий звіт про оцінку майна суб'єкта оціночної діяльності, згідно якого станом на 12.10.2016 року ринкова вартість спірного об'єкта нерухомості становить 149 900 гривень (а.с.27-46 т.3).

Представник ОСОБА_2, належними та допустимими доказами не спростувала звіт про оцінку майна від 12.10.2016 року.

За таких обставин, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації визначається колегією суддів не підставі звіту про оцінку майна від 12.10.2016 року, виходячи із ринкової вартості спірного нерухомого майна 149 900 гривень (ст. 58 ч.1 Закону України Про виконавче провадження).

Зважаючи на викладене, рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає зміні, з викладенням резолютивної частини рішення суду у цій частині у новій редакції стосовно початкової ціни предмета іпотеки.

Доводи відповідача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що: суддя не мала права брати участь у справі і підлягала самовідводу, оскільки 24.06.2011 року постановила ухвалу про скасування рішення суду у зв'язку із нововиявленими обставинами не заслуговують на увагу.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.06.2011 року під головуванням судді Баннікової Н.В. скасовано рішення суду у даній справі від 28.04.2010 року у зв'язку із нововиявленими обставинами (а.с.117 т.1).

Станом на червень 2011 року ст. 21 ЦПК України не зазначала про заборону повторної участі судді у розгляді заяви про перегляд рішення суду у зв'язку із нововиявленими обставинами.

Статтю 21 ЦПК України доповнено частиною 5, згідно якої суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь у розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленим обставинами у цій справі доповнено у грудні 2011 року, відповідно до Закону України від 20.12.2011 року №4176-УІ Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства.

Інших правових доводів, апеляційна скарга не зазначає.

Апеляційна скарга не містить доводів стосовно незаконності рішення суду у частині стягнення заборгованості із позичальника ОСОБА_3, який також, у встановленому законом порядку, не оскаржив рішення суду від 21.06.2016 року.

Приймаючи до уваги, що рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідає обставинам справи у частині визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду у частині зміні, з викладенням резолютивної частини рішення суду у змінений частині у новій редакції.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 червня 2016 року у частині звернення стягненя на предмет іпотеки змінити, виклавши резолютивну частину рішення у цій частині у новій редакції:

Позов Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління () станом на 03.07.2015 року за кредитним договором №1597-ДКФ від 07.12.2007 року у сумі 402 976,29 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 164 858,66 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 92 062,09 гривень; пені за прострочення сплати суми боргу за кредитом у сумі 89 470,88 гривень, пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом у сумі 48 494,32 гривень; інфляційних втрат за прострочення сплати основного боргу за кредитом у сумі 6 341,50 гривень; 3% річних від простроченої суми за кредитом у сумі 1 748,84 гривень звернути стягненняна предмет іпотеки, відповідно до іпотечного договору від 07.12.2007 року за реєстровим №5590, укладеного між відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України та ОСОБА_2, який посвідчено приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області : житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. 28 Червня,1 у с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, який складається з: літера А- житловий будинок, самановий, жилою площею 41,4 м2, загальною площею 75,0 м2, літера Б - літня кухня, літера В - гараж, літера Ж - вбиральня, літера Е - сарай, 1-9 надвірні споруди згідно витягу №16754590 з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації 22.11.2007 року, який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.11.2005 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №4916 та зареєстрований в реєстрі правочинів за №957084 у відповідності з витягом № 1722125, наданим 11.11.2005 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІІН №, який зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження з дотриманням Закону України Про іпотеку, за початковою ціною 149 900 гривень, визначеною на підставі Звіту про оцінку майна, проведеного 12.10.2016 року суб'єктом оціночної діяльності приватним підприємством Аргумент.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_8

ОСОБА_9