Справа № 366/441/16
Провадження № 366/2399/516-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

5 вересня 2016 року смт. Іванків

Іванківський районни суд Київської області у складі:

головуючого судді Слободян Н.П.

(секретар судового засідання Мартовицька Н.Є.),

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

його представника ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 26 грудня 2014 року у розмірі 5041,42 грн. (3800 грн. основного боргу, 3% річних 20,42 грн., інфляційні нарахування - 1221 грн.).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 грудня 2015 року між ними було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого відповідачу було передано грошову позику у сумі 3800 грн. Зазначену суму відповідач, за умовами договору, викладеними у розписці, зобовязувався віддавати частинами по 1000 грн. щомісяця до 01.05.2015 року.

Однак в порушення умов договору відповідач свої зобовязання не виконав, і заборгованість по основному зобовязанню становить 3800 грн.

Інфляційні нарахування та проценти за користування коштами (згідно ст. 625 ЦК України) складають: 3% річних 20,42 грн., інфляційні нарахування - 1221 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по договору позики загальною сумою 5041,42 грн. (3800 грн. основного боргу, 3% річних 20,42 грн., інфляційні нарахування - 1221 грн.), а також сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн.

У судовому засіданні позивач дав наступні пояснення: між ним, як підприємцем, та відповідачем, була укладена усна домовленість про ремонт двигуна його автомобіля. Була озвучена вартість роботи (без запчастин). Коли робота була зроблена, відповідач приїхав, перевірив. Претензій не було. Склали акт виконаних робіт і дали гарантію на 3 роки. Зняті запчастини відповідачу не віддали, бо він їх не забирав, тому вони мали утилізуватися. Про проблеми з автомобілем йому не відомо (відповідач йому про це не повідомляв). Всієї суми коштів ОСОБА_2 не мав, тому написав розписку на решту суми, якої не вистачало для оплати наданих послуг з ремонту. При собі він мав лише 16000 грн., які і віддав ( за запчастини). Ніякого документу про це не складали. Домовились, що він (позивач) заплатить за нього 3800 грн., тому у розписці і не зазначено ні про ремонт авто, ні про СТО. Відповідач винен кошти саме йому, як фізичній особі.

У судовому засіданні відповідач, будучи допитаним у якості свідка, дав показання, які зводяться до наступного: на СТО позивача він ремонтував свій автомобіль. Віддаючи автомобіль, він запитав, чи забирати з нього інструменти. Відповіли: «не треба». Наступного дня визначили вартість ремонту двигуна: коли вскрили головку блока 12000 грн. Через дві неділі ціна зросла до 15000 грн. (за рахунок шатунів, поршнів). Запчастини мали купувати вони (СТО) Загалом в кінці вартість ремонту склала 19800 грн. Бувші у використанні запчастини йому не повернули, а з автомобіля пропали інструменти (набір голівок, фреза). Про цей факт він в міліцію не повідомляв. Оскільки всієї суми не було для розрахунку, то він і написав розписку на суму, якої не вистачало 3800 грн. Забрав машину. Потім, коли він вже був в зоні АТО, син, який користувався автомобілем, повідомив, що вона димить, і він її ремонтував. Якби йому (ОСОБА_2М.) повернули інструменти, то він віддав би і гроші. А так позовних вимог не визнає. Не визнає їх тому, що він мав відносини з СТО, директором якої представився і є позивач ОСОБА_1 Розписку писав саме директору СТО. Особисто від ОСОБА_1 він не отримував ніяких коштів, і він йому їх не передавав.

Судом встановлено, що 26 грудня 2014 року ОСОБА_2 написав розписку, з якої вбачається, що він винен 3800 грн. ОСОБА_1, які зобовязувався віддати до 1 травня 2015 року по одній тисячі кожен місяць.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що зазначений борг виник за проведений на СТО, директором якого є ОСОБА_1 останнього ремонт автомобіля ОСОБА_4 д.н.з. НОМЕР_1, який належить відповідачу. Під час написання розписки, ОСОБА_2 визнавав борг перед станцією техобслуговування в особі її директора ОСОБА_1.

Фактично, написавши розписку про наявність боргу у сумі 3800 грн., ОСОБА_2 підтвердив домовленість із фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 про новацію боргу, що виник із договору побутового підряду (ремонту автомобіля), у позикове зобов'язання за правилом ст.1053 ЦК України.

Відповідно ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

З аналізу зазначеної норми, з*ясованих у судовому засіданні обставин вбачається, що первинний договір побутового підряду з надання послуги з ремонту автомобіля був укладений між відповідачем ОСОБА_2 та фізично особою-підприємцем ОСОБА_1, що підтверджується актом виконаних робіт № 34 від 26.12.2014 року. Розписку ОСОБА_2 писав, як зазначив він у судовому засіданні, будучи допитаним у якості свідка, такою підприємцю, який надав послуги, а не звичайній людині (фізичній особі) ОСОБА_1

Як зазначено вище «за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням». Тобто новація боргу можлива лише між тими ж сторонами, які були сторонами у договорі який замінюється позиковим зобовязанням.

Згідно ч. ч. 2 - 4 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Жодних правових відносин між фізичною особою ОСОБА_1 та фізичною особою ОСОБА_2 не виникало. Внесення особистих коштів ОСОБА_1 у касу ФОП ОСОБА_1 не породжує права на новацію саме у нього, як фізичної особи, оскільки він, як фізична особа, не надавав ОСОБА_2 послуг, оплата за які замінювалася борговим зобовязанням.

Позивач наполягає, що подав позов саме як фізична особа, бо вніс власні (як фізичної особи) кошти в касу фізичної особи-підприємця, яким він є. Зробив це, бо був кінець року і слід було розраховуватися по боргах і обовязкових платежах. ОСОБА_2, підтверджує, що грошей безпосередньо відповідачу він не передавав .

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ч.1 ст. 1051 ЦК України визначено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

В даному випадку у судовому засіданні доведено, а сторонами не оспорюється той факт, що фізична особа ОСОБА_1 не передавав грошових коштів фізичній особі ОСОБА_2 А тому у задоволенні позову про стягнення боргу за договором позики слід відмовити.

Відмова у задоволенні даного позову не позбавляє позивача, як фізичної особи-підприємця, права звернутися до суду з позовом до відповідача позивача про стягнення боргу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5, 6, 8, 57, 60, 64, 88, 213-215суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання такої скарги після її розгляду Апеляційним судом Київської області.

Суддя Н.П.Слободян