Справа № 127/2-2401/11
Провадження 4-с/127/234/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Куйдан Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1 щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1 щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Скарга, зокрема мотивована тим, що 27.09.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_1 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 52357245 (надалі - Постанова) з примусового виконання виконавчого листа № 2-2401/11, виданого 09.04.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість 725377,57 доларів США (сімсот двадцять пять тисяч триста сімдесят сім доларів СІЛА та пятдесят сім центів, що в еквіваленті на національну валюту на час розгляду справи становить 5 795 766,78 гривень), а також пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 1 052 750,50 грн.; стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 1 690 гривень 50 копійок у відшкодування витрат зі сплати судового збору при подачі апеляційної скарги. В цій Постанові головним державним виконавцем відмова у відкритті виконавчого провадження мотивована наступним: « … за предявленим на виконання виконавчим документом боржник не є вищим чи центральним органом виконавчої влади або їх структурним підрозділом та сума стягнення не перевищує 10 млн. грн. Таким чином, виконавчий документ предявлено не за підвідомчістю виконання рішення».

Стягувач ПАТ АБ «Укргазбанк» вважає, що Постанова є незаконною та необгрунтованою, порушує права Заявника, прийнята безпідставно, з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала, посилаючись на обставини, викладені в скарзі.

Представник Департаменту ДВС Міністерства юстиції України скаргу не визнав. Згідно з його запереченнями головний державний виконавець діяв в межах своїх повноважень і правомірно виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, вважає помилковою позицію стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» про підвідомчість виконавчого провадження в залежності від курсу української гривні до долара США на момент пред»явлення виконавчого листа до виконання.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення скарги з таких підстав.

27.09.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 52357245 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2401/11, виданого 09.04.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості 725377,57 доларів США (Сімсот двадцять пять тисяч триста сімдесят сім доларів США та пятдесят сім центів, що в еквіваленті на національну валюту на час розгляду справи становить 5 795 766,78 гривень), а також пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 1 052 750,50 грн.; стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 1 690 гривень 50 копійок у відшкодування витрат по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги.

Оскаржувана постанова отримана банком 03.10.2016р. за вх.№09/26924.

В оскаржуваній Постанові головним державним виконавцем відмова у відкритті виконавчого провадження мотивована тим, що « … за предявленим на виконання виконавчим документом боржник не є вищим чи центральним органом виконавчої влади або їх структурним підрозділом та сума стягнення не перевищує 10 млн. грн. Таким чином, виконавчий документ предявлено не за підвідомчістю виконання рішення».

На переконання суду Постанова є необгрунтованою та підлягає скасуванню.

На підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області 09.04.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист.

Цей виконавчий лист разом із заявою для примусового виконання рішення подано до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України, оскільки на час предявлення виконавчого листа сума боргу за виконавчим листом по справі №2-2401/11, виданим Вінницьким міським судом Вінницької області 09.04.2013 року, виходячи з офіційного курсу Національного банку України, в еквіваленті перевищує суму десять мільйонів гривень, а відповідно до підпункту 2 п.1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» на відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими сума зобовязань становить десять та більше мільйонів гривень або еквіваленту суму в іноземній валюті.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18.12.2009, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Крім того, Верховний Суд України в листі від 07.10.2010 "Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки)" зазначає, що повернення коштів у валюті не суперечить ЦК, оскільки у конкретному випадку валюта не є засобом платежу. У разі неможливості повернення коштів у валюті, суд може визначити порядок виконання рішення суду, зазначивши про стягнення кредиту у гривнях, що складає еквівалент суми за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення у справі. Вирішення цього питання є актуальним з точки зору захисту порушених прав позивача (ст. 1 ЦПК), оскільки державні виконавці відмовляють у відкритті виконавчого провадження, якщо в рішенні суду не зазначено еквівалента боргу в гривнях. Таким чином, задовольняючи позовні вимоги АБ «УКРГАЗБАНК» щодо стягнення заборгованості в доларах США, суд врахував зазначені вище висновки Верховного Суду України та зазначив вказаний еквівалент в резолютивній частині рішення. Тобто, стягнення боргу за кредитним договором в доларах США є правомірним, а зазначення судом в резолютивній частині рішення еквіваленту суми боргу за курсом встановленим НБУ на дату ухвалення рішення не є підставою для стягнення боргу виключно в еквіваленті, зазначеному в рішенні суду.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби. Положеннями ч 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (виконавчого документа),у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики). Таким чином, АБ «УКРГАЗБАНК» має право отримати таку ж суму грошових коштів, яка ним була передана позичальнику.

З моменту ухвалення судового рішення до моменту предявлення виконавчого документа до виконання курс долара США відносно української гривні суттєво збільшився. Згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 12.09.2016 р. (дата предявлення виконавчого листа до виконання) 100 дол. США = 2667.4886 грн. Таким чином, станом на 12.09.2016 р. сума боргу за виконавчим листом №2-2401/110 від 09.04.13р. становить (725377,57 доларів США х 26,674886) + 1052750,50 грн. = 20 402 114,50 грн. (Двадцять мільйонів чотириста дві тисячі сто чотирнадцять гривень 50 коп.).

Відповідно до підпункту 2 п.1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» на відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими сума зобовязань становить десять та більше мільйонів гривень або еквіваленту суму в іноземній валюті.

Оскільки станом на 12.09.2016 р. сума боргу за виконавчим листом №2-2401/110 від 09.04.13р. в еквіваленті складала 20 402 114,50 грн., тобто більше десяти мільйонів гривень, то АБ «УКРАЗБАНК» відповідно до вищезазначеної норми Закону правомірно звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання виконавчого листа.

Посилання суб»єкта оскарження на п. 4 ч.І ст. 26 Закону є безпідставним.

Відповідно до ч.2 ст. 384 ЦПК України та ч.4 ст. 82 Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014р. №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи, а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 17, 18, 21, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 10, 58-60, 383-388 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1 при винесенні ним 27.09.2016р. постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП №52357245).

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1 від 27.09.2016р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП №52357245).

Зобовязати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1 відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 09.04.2013 у справі №2-2401/11, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь АБ «УКРГАЗБАНК».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п»яти днів з дня проголошення.

Суддя