Провадження № 2/641/1069/2016 Справа № 641/1262/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2016 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі :

Головуючого судді Чайка І.В.,

за участю секретаря Алієвої І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 „ПриватБанк, Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі ( Ukraine Mortgage Loan Finance NO 1 PLC), Ті-Ем-Еф Трасті Лімітед ( TMF Trustee Limited), ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору купівлі продажу недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому , з урахуванням уточнень, просить визнати договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки від 15.07.2015 року недійсним .

В обгрунтування заявлених вимог вказав, що 15 липня 2015 року між представником ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 від імені та в інтересах Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі ( Ukraine Mortgage Loan Finance NO 1 PLC), Ті-Ем-Еф Трасті Лімітед (TMF Trustee Limited), як Продавцем , та ОСОБА_4, як Покупцем, було укладено оспорюваний договір купівлі продажу житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями, який розташований за адресою м. Харків, пр-т Героїв Сталінграду, буд..122 та земельної ділянки , площею 0,0491 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за цією ж адресою.

Позивач вважає, що в зв'язку з тим, що Продавець за вищевказаним договором- ПАТ КБ «ПриватБанк»- здійснив розпорядження майном, а саме продаж предмету спору з порушенням укладених умов договору, тобто без відповідних правових підстав, даний договір повинен бути визнаний недійсним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вищевказаний будинок на момент укладення договору іпотеки знаходився на праві спільної сумісної власності у володінні ОСОБА_3 та ОСОБА_1, згода на відчуження будинку ОСОБА_1 не надавалась, що є порушенням ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Також представник позивача вважає, що ОСОБА_1А була надана згода лише на укладання договору іпотеки від 23.05.2006 року, а не на звернення стягнення на предмет іпотеки. Оформлення згоди подружжя на розпорядженням майном, яке перебуває у спільній сумісній власності, не було зареєстровано як окрему нотаріальну дію в реєстрі нотаріальних дій, а тому це є підставою визнання оспорюваного договору недійсним.

Представник Відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк», проти позовних вимог заперечувала, зазначаючи те, що договір , у тому числі його окрема частина - згода співвласника, було посвідчено нотаріусом ще 23 травня 2006 року при укладанні кредитного та іпотечного договору. При цьому згода ОСОБА_1 надавалась не лише на укладення її чоловіком договору іпотеки, а й на реалізацію майна у раз невиконання Позичальником (ОСОБА_3О) умов Кредитного договору. Таким чином, надана згода не мала встановленого строку терміну дії , а отже, є безстроковою, та відображала відповідне волевиявлення іншого з подружжя. Ця згода момент оформлення, мала належну форму, Позивач не скасовувала її та не відмовилася від неї. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає доводи представника позивача, що така форма згоди не відповідає чинному законодавству , є безпідставні.

Представники відповідачів -Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі ( Ukraine Mortgage Loan Finance NO 1 PLC), Ті-Ем-Еф Трасті Лімітед ( TMF Trustee Limited),до суду не з*явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, проти задоволення позову заперечують.

Відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не з*явилися, належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Третя особа ОСОБА_5 до суду не з*явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову заперечує.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та надані докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Засади шлюбу, а також особисті немайнові та майнові права і обовязки подружжя, визначає СК України.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку( доходу).

Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі придбали житловий будинокк, який розташований за адресою м. Харків, пр-т Героїв Сталінграду, буд..122.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Згідно зі ст. 59 СК України той з подружжя, який є власником майна визначає режим володіння та користування ним.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Судом встановлено, що 23.05.2016 року між ПАТ КБ «ПриваБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № HAG5GK01270041 на підставі якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 45 057 доларів США для придбання будинку з надвірними будівлями за адресою м. Харків пр.. ОСОБА_7, 122( т.1 а.с. 162-165)

В забезпечення виконання позичальником вищевказаного зобовязання за кредитним договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 23.05.2006 року був укладений договір іпотеки № HAG5GK01270041 ( Далі- Іпотечний договір ), предметом якого є будинку з надвірними будівлями за адресою м. Харків пр.. ОСОБА_7, 122, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстр. № 2-483 ( т.1. а.с. 102-104)

Станом на час укладення Іпотечного договору, предмет іпотеки належав на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу вищевизначеного будинку, якій був нотаріально посвідчений 23.05.2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстр. № 2480 та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за реєстровим № 1321562 . ( т.1 а.с. 177) ОСОБА_1 дала нотаріально посвідчену згоду на придбання ОСОБА_3 житлового бунинку за адресою м.Харків пр.-т ОСОБА_7, 122( т.2 а.с. 12)

ОСОБА_1 та ОСОБА_9 перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.03.1985 року по 04.11.2014 року і тому житловий будинок, розташований за адресою м. Харків пр.-т ОСОБА_7, 122, який зазначено як предмет іпотеки в Іпотечному договорі є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1. Рішенням Комінтернівському районного суду м. Харкова від 04.06.2015 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на ? частину цього житлового будинку ( т.1 а.с. 68-72)

За змістом ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодерження в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

За змістом ст.ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні й користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закону України « Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників.

Частиною 2 ст. 369 ЦК України встановлено, що згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

В Іпотечному договорі зазначена згода співвласника майна ОСОБА_1 « на укладання Договору іпотеки, а також надання і іпотеку Банку будь-якого майна , що належить на праві спільної власності з ОСОБА_3 ( у тому числі Майно: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою м. Харків пр.-т ОСОБА_7, 122 земельна ділянка , за адресою м. Харків пр.-т ОСОБА_7 ,122 ) з метою забезпечення виконання зобов*язання позичальником умов Кредитного Договору № HAG5GK01270041 від 23.05.2006 року, та реалізацію майна в разі невиконання Позичальником умов Кредитного Договору.» ( т.1 а.с. 104)

Таким чином, судом встановлено, що в один день 23.05.2006 року ОСОБА_3 уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір, яким отримав від Банку гроши з цільовим призначенням - для придбання житлового будинку, розташованому за адресою м. Харків пр.-т ОСОБА_7, 122 , та в той же день, знаходячись у шлюбі з ОСОБА_1, за її нотаріально посвідченою згодою придбав вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями. Того ж дня в забезпечення кредитного зобов*язання між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений іпотечний договір, в якому зазначена та нотаріально посвідчена згода дружини ОСОБА_1 на укладення договору іпотеки та та передання в іпотеку з правом подальшого відчудження, в разі невиконання Кредитного договору, житлового будинку та земельної ділянки,за адресою м. Харків пр-т Героїв Сталінграду, 122.

ОСОБА_3 виконував умови Кредитного договору несвоєчасно та не в повному обсязі, в наслідок чого у нього утворилася заборгованість перед Банком в сумі 25 000 доларів США, та йому була направлена нотаріальна посвідчена заява від 15.07.2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання умов Кредитного Договору, яку ОСОБА_3 отримав. ( т. 1 а.с. 198-200)

15 липня 2015 року між представником ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 від імені та в інтересах Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі ( Ukraine Mortgage Loan Finance NO 1 PLC), Ті-Ем-Еф Трасті Лімітед (TMF Trustee Limited), як Продавцем , та ОСОБА_4, як Покупцем, було укладено оспорюваний договір купівлі продажу житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями, який розташований за адресою м. Харків, пр-т Героїв Сталінграду, буд..122 та земельної ділянки, площею 0,0491 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за цією ж адресою. ( т.1 а.с. 172-174)

Виходячи з наведеного, ОСОБА_3 в інтересах сім*ї та за згодою дружини- Вернігора В.А. придбав у кредит будинок за адресою м. Харків пр.-т ОСОБА_7, 122 , передав його у забезпечення виконання ним кредитного договору в іпотеку, а ОСОБА_1, як дружина, надала нотаріально посвідчену згоду на подальше відчудження будинку та земельної ділянки у разі невиконання кредитного договору.

Відсутність згоди другого з подружжя на відчуження спільного майна може бути підставою для визнання недійною угоди в тому випадку, коли угода потребувала обов'язкового нотаріального посвідчення чи державної реєстрації або судом встановлено, що сторони (сторона) в угоді діяли недобросовісно (у випадках, встановлених законом).

Судом не встановлено, що під час відчудження спірного будинку були порушені права позивача, як подружжя.

Після укладення іпотечного договору, в якому ОСОБА_1 дала свою згоду на подальше відчудження будинку з земельною ділянкою у разі невиконання умов Кредитного договору, позивач не скасовувала свою згоду на це відчудження.

Пунктом 6 ст. 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 08 квітня 2015 року у справі №-6-7цс15, який є обов'язковим для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України, вбачається, що законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

Згідно іншого правового висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 27 січня 2016 року по справі № 6-1912цс 15 - укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Суд не може погодитися з посиланням представників позивача стосовно відсутності повторної нотаріально посвідченої згоди позивача на укладення оспорюваного договору купівлі продажу, та не здійснення реєстрації згоди позивача в реєстрі нотаріальних дій , як окремої нотаріальної діяґ при укладенні іпотечного договору, так як відсутність ( наявність) реєстрації згоди співвласника в реєстрі нотаріальних дій, як учасника правочину, волевиявлення на укладення якого він виявляв у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання договору недійсним у порядку, визначеному частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України. Крім того, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , в редакції, яка діяла на день укладення Іпотечного договору, в якому містится згода подружжя ОСОБА_1 на подальший продаж будинку з зімельною ділянкою, не передбачала обов*язку вчинення окремої нотаріальної дії з присвоєнням їй реєстрового номеру для згоди співвласника.

З огляду на викладене вище, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову .

Керуючись ст.ст.10,11,60, 88,212-216 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 „ПриватБанк, Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі ( Ukraine Mortgage Loan Finance NO 1 PLC), Ті-Ем-Еф Трасті Лімітед ( TMF Trustee Limited), ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору купівлі продажу недійсним залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова у 10-денний строк з дня проголошення рішення .

Мотивоване рішення виготовлено 19.07.2016 року.

Суддя: ОСОБА_10