АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 683/1227/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1539/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Фанди В.П.,

секретар - Гриньова А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства та факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа - Баглаївська сільська рада Старокостянтинівського району з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01.06.2016 року,

встановила:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт батьківства та факт належності правовстановлюючого документу, а саме що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 є її батьком і йому належить свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане 28.06.1987 року Баглаївською сільською радою.

На обґрунтування своїх вимог вказала, що має намір оформити на своє ім'я спадкове майно після смерті батька, ОСОБА_2, однак в зв'язку з тим, що її матір та батько не перебували у зареєстрованому шлюбі, запис про її народження був зроблений за заявою матері, в свідоцтві про народження в графі батько відомості відсутні.

Крім того, в свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 28.06.1987 року була допущена помилка при написанні по-батькові померлого, оскільки замість правильного „ОСОБА_2" було зазначено „ОСОБА_6".

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01.06.2016 року заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду та роз'яснено право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначила, що суд порушив вимоги ЦПК України та прийшов до неправильного висновку про наявність в даному випадку спору, оскільки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 інших спадкоємців, крім неї, не залишилося, на спадкове майно ніхто не претендує, правомірність її вимог підтверджена доказами.

В судове засідання апелянт та представник сільської ради не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п. 3, 4 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_2.

Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка до цього часу не була оформлена у встановленому законом порядку.

Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 12.04.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, на ім'я ОСОБА_1 було відмовлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" визначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР.

Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Згідно з ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлено під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд виходив з того, що в даному випадку існує спір про право, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, матір заявниці, ОСОБА_3, 1934 року народження, проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на дату смерті останнього мала статус інваліда 1-ї групи , була утриманкою, яка прийняла спадщину, має право претендувати на спадкове майно, тому встановлення факту батьківства може порушити її права. Крім того, наявні в матеріалах справи докази є суперечливими, а матір ОСОБА_1, ОСОБА_3 не була допитана в суді в якості свідка і не підтвердила обставин, зазначених заявницею.

Однак такий висновок суду є передчасним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В той же час в ухвалі суду не міститься чітких та зрозумілих висновків щодо наявності спору про право, не визначено особу (осіб), які б заперечили право ОСОБА_1 на спадкування після смерті ОСОБА_2

Посилання суду на суперечливість доказів та неможливість допиту в якості свідка ОСОБА_3 не дає підстав для висновку про наявність в даному випадку спору про право.

При цьому судом не враховано вимоги ст. 235 ЦПК України, яка має імперативний характер, відповідно до якої на суд покладено обов'язок вжити заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, надано право з метою з'ясування обставин справи за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованої особи.

Однак суд належним чином не дослідив доказів, які необхідні в даному випадку для вирішення справи, у разі необхідності не витребував додаткових доказів, зокрема, що стосуються можливості існування спадкоємців ОСОБА_2, заведення спадкової справи після його смерті. В разі з'ясування відповідних обставин, не вирішив питання про залучення до участі в справі в якості заінтересованих осіб фізичних осіб - спадкоємців ОСОБА_2, зокрема, матері заявниці, ОСОБА_3, її рідного брата, ОСОБА_4

За таких обставин необхідно визнати, що висновок суду про наявність в даному випадку спору про право є передчасним, тому ухвалу суду необхідно скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції з урахуванням встановлених вище обставин.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01.06.2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Завадська О.П. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № ухвала