Справа № 520/6233/16-ц
Провадження № 2/520/3439/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді: Луняченка В.О.;

при секретарі Нефедової В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

30.05.16 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами про визнання права власності до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в яких просить визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири за адресою: м.Одеса, вул.ак. Корольова 5 корп.1 кв.84 загальною площею 71,2 кв.м після смерті ОСОБА_5, що помер 28.12.2002 року.

Позивач ОСОБА_1, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання надала заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просить справу розглядати за її відсутністю.

Відповідач ОСОБА_3 надала до суду заяву щодо визнання позовних вимог та розгляду справи за її відсутністю.

Відповідач ОСОБА_4, надала до судового засідання заяву в якій позовні вимоги визнала, не заперечує проти їх задоволення та просить справу розглядати за її відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

28 грудня 2002 року помер ОСОБА_5, який на день смерті проживав та був зареєстрований разом ОСОБА_1 та його сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено відповідними довідками виданими 19.11.15 року КП ЖКС «Вузівський» та містяться в матеріалах справи на аркушах 6 та 7 відповідно.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 13 листопада 2000 року ОСОБА_5 був власником ? квартири за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 71,2 кв.м

Після смерті ОСОБА_5, померлого 28.12.2002 року, спадкоємцями першої черги згідно норм чинного законодавства, діючого на момент смерті були відповідачі за даним позовом: дружина померлого-Усенко ОСОБА_6 та доньки померлого- Анохова ОСОБА_7 та ОСОБА_4, які проживали окремо та спадщину не прийняли.

Зазначаю, що згідно довідки ( з місця проживання про склад сім'ї) від 19.11.2015 року №3828 ОСОБА_1, у вищезазначеній квартирі зареєстрований з 12.10.1993 року та є власником 1/4 квартири, починаючи з 13 листопада 2000 року.

Як до смерті ОСОБА_5 та і на даний час позивач разом зі своєю сім'єю проживає у зазначеній квартирі, весь цей час утримував зазначене майно, проводив ремонтні роботи, сплачував комунальні послуги.

Згідно ст. 530 ЦК УРСР При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Починаючи з 28 грудня 2002 року та до 23 травня 2016 року позивач відкрито, безперервно та добросовісно володіє 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, належної померлому ОСОБА_5, що сторонами не спростовувалось.

Згідно ст. 344 ч. 1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном- протягом пяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим законом, та відповідно до ч. 4 вказаної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Пленум вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснив, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Матеріалами справи, крім пояснень сторін, які вважати недостовірними у суду підстав немає, також підтверджується, що позивачу на свідоцтва про право власності на житло від 13 листопада 2000 року на праві власності в рівних частках з ОСОБА_5, померлим 28.12.2002 року, ОСОБА_8, ОСОБА_9 належить квартира №84 у будинку №5/1 по вул. ак. Корольова у м.Одесі та після смерті діда ОСОБА_5, померлого 28.12.2002 року останній безперервно та відкрито володіє ? частиною квартири №84 у будинку №5/1 по вул. ак. Корольова у м.Одесі , яка належала померлому 28.12.2002 року ОСОБА_5.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223,294 ЦПК України, ст.344 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири за адресою: м.Одеса, вул.ак. Корольова 5 корп.1 кв.84 загальною площею 71,2 кв.м після смерті ОСОБА_5, померлого 28.12.2002 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.