Справа № 2/593/226/2016
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"25" липня 2016 р.

Бережанський районний суд Тернопільської області в

складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бережанах позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спонукання до виконання умов мирової угоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Бережанського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про спонукання до виконання умов мирової угоди, затвердженої Бережанським районним судом Тернопільської області 24 листопада 2014 року.

В своїй заяві посилався на те, що ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики визнана мирова угода, укладена сторонами, яка не оскаржувалась і набрала законної сили.

Відповідно до умов мирової угоди відповідачка зобов"язалася добровільно щомісячними платежами по 2 428грн.60коп. з грудня 2014року до червня 2015 року сплатити позивачу борг, що становить 17 000грн..

Однак, після укладення мирової угоди і до дня звернення позивача до суду відповідачка не виконала взяті на себе зобов"язання, а тому позивач із зазначених причин змушений був звернутись до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, посилаючись на обставини, викладені в заяві, а також на письмові пояснення та правову позицію Верховного суду України, долучені до матеріалів справи, просив ухвалити рішення, яким спонукати до виконання умов мирової угоди ОСОБА_3, шляхом стягнення на користь позивача коштів в розмірі 14000 гривень, та стягнути з відповідачки понесені позивачем по справі судові витрати, що становлять 1251грн. 20коп..

Відповідачка, хоч належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду, однак в судове засідання повторно не з"явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, тому суд вважає можливим розглянути справу у її відсутості заочно, по наявних матеріалах справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2014 року по цивільній справі № 2/593/514/2014 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, визнано мирову угоду, укладену сторонами, відповідно до якої відповідачка зобов"язалася добровільно щомісячними платежами по 2 428грн.60коп. з грудня 2014 року до червня 2015 року сплатити позивачу борг, що становить 17000грн..

В березні 2015 року позивач звернувся до Бережанського районного суду із заявою про видачу виконавчого листа, однак оскілька ухвала суду немістить зобов"язального характеру, у видачі виконавчого листа йому було відмовлено.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно Правової позиції, викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року № 6-342цс15, «Відповідно до частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов"язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Ухвала суду про визнання мирової угоди є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою лише в разі, якщо ця ухвала відповідає вимогам, передбаченим ст. 18 ЗУ " Про виконавче провадження".

Системний аналіз частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 ЦПК України, пункту 2 частини другої статті 17, статті 18, пункту 6 частини першої статті 26 ЗУ " Про виконавче провадження" показав, що в разі невиконання однією зі сторін зобов"язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди може звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, якщо ця ухвала відповідає вимогам статті 18 Закону України " Про виконавче провадження", також вона не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні такого позову.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, «Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов"язковим для всіх суб"єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Спірні правовідносини в цій справі є похідними від правовідносин у справі, в якій постановлено ухвалу про визнання мирової угоди, але вони не є тотожними у зв'язку з відсутністю однієї зі складових, необхідних для застосування пункту 2 частини першої ст. 205ЦПК України, а саме тотожної підстави позову. У цій справі підставою позову є невиконання стороною однієї з умов мирової угоди в частині зобов'язання відповідача повернути ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 14 000грн. У справі, в якій постановлено ухвалу про визнання мирової угоди, підставою позову було стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до ст. 208 ЦПК України, ухвала є формою судового рішення. У разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди, інша сторона має право звернутись до суду на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Відповідно до ст.ст. 11, 202 ЦК України, затверджена судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства, має бути виконаний за правилами ст.ст. 525, 526 ЦК України.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідачка не виконала умови мирової угоди, оскільки повернула позивачу замість 17000грн., лише 3 000грн., і даний час не виконує взятих на себе зобов"язань, що є підставою для спонукання відповідачки до їх виконання.

Згідно ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування».

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Висновок суду ґрунтується на усних поясненнях представника позивача та всіх наявних в справі письмових матеріалах в сукупності, які були досліджені в судовому засіданні, і яким дана правова оцінка.

Таким чином, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_2 задоволити. Зобов"язати відповідачку у примусовому порядку сплатити позивачу борг у розмірі 14 000 гривень, а також понесені ним судові витрати у розмірі 1251грн. 20коп., що складаються із 551грн. 20 коп. судового збору та 700 грн. - витрат, сплачених ним згідно прибуткового касового ордеру за № 36 від 20 травня 2016 року на оплату адвокату за надання юридичних послуг зі складання позовної заяви та участі в судових засіданнях.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 202, 525, 526, 533 ЦК України, Правовою позицією та постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.11.2015 р. № 6-342цс15, ст.ст. 10, 58-61, 88, 212-215, 224, 228, 292, 294, 360-7 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Спонукати ОСОБА_3 до виконання умов мирової угоди, визнаної ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2014 року по цивільній справі № 2/593/514/2014 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики шляхом стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1 ( зареєстрованої в с. Саранчуки Бережанського району Тернопільської області) на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1 ( зареєстрованої в с. Саранчуки Бережанського району Тернопільської області) на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1251(одну тисячу двісті п"ятдесят одну)грн. 20коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.