АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Міцнея В.Ф.

секретар: Шерівська Ю.А.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01 грудня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилався на те, що 16.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 2501/0408/88-545, згідно якого останній надано кредит в сумі 20000,00 доларів США, строком до 10.04.2018 року, зі сплатою 11,9% річних.

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № 2501/0408/88-545-Z-1 від 16.04.2008 року, відповідно до якого іпотекодавець ОСОБА_2 передав в іпотеку банку нерухоме майно двокімнатну квартиру, загальною площею 51,00 кв.м., житлова площа 27,60 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 7509, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 02.12.2002 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 11989.

№22ц-183/16 Головуючий у І інстанції Слободян Г.М. Категорія 19/27 Суддя-доповідач ОСОБА_6

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_4 зобовязання за договором належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 28.07.2015 року виникла заборгованість в сумі 188759,56грн., що складається з суми заборгованості за кредитом 171818,15грн., за відсотками 16941,40грн.

ОСОБА_5 просив в рахунок виконання основного зобовязання звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» та визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру загальною площею 51,00 кв.м., житлова площа 27,60 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 7509.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення суду ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилався на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Судом було встановлено, що 16 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №2501/0408/88-545, за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_4 кредит у сумі 20 000 доларів США зі сплатою 11,9 % річних та строком повернення до 10 квітня 2018 року (а. с.4-5).

У забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором, 16 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 2501/0408/88-545-Z-1, предметом якого є квартира АДРЕСА_2, що належить іпотекодавцю на праві власності (а.с.6-7).

Судом також встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги, зокрема, за кредитним договором №2501/0408/88-545 від 16 квітня 2008 року та договором іпотеки № 2501/0408/88-545-Z-1 від 16 квітня 2008 року (а. с.13-17).

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору ОСОБА_4 станом на 28.07.2015 року утворилася заборгованість в сумі 188759,56грн., що складається з суми заборгованості за кредитом 171818,15грн., за відсотками 16941,40грн.

Встановивши вищезазначені обставини у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на відсутність укладення між сторонами окремого договору, яким встановлено умови щодо передачі іпотекодержателю іпотекодавцем майна у власність в рахунок погашення зобов'язань за кредитним договором, а тому у позивача право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки відсутнє.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи із положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Пунктом 12.3 договору іпотеки сторони уклали застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке виклали в п.п.12.3.1 та 12.3.3 цього договору.

Відповідно до п.12.3.1 договору іпотеки задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Отже, договором іпотеки сторони передбачили звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду.

Суд першої інстанції у порушення зазначених вище норм дійшов передчасного висновку про відсутність у позивача права на звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позов не підлягає до задоволення з інших підстав, зокрема, порушення судом норм процесуального права, які не може усунути суд апеляційної інстанції.

Так, у п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України визначено, що суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України, за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

В той же час, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

З п.4 договору іпотеки вбачається, що іпотекодавець перебуває у зареєстрованому шлюбі і другий з подружжя надав згоду на передачу квартири в іпотеку.

В суді апеляційної інстанції було встановлено, що квартира, яка була передана в іпотеку банку, була придбана ОСОБА_2 в період зареєстрованого шлюбу на підставі договору купівлі-продажу, а отже є спільною сумісною власністю подружжя.

Тобто, ОСОБА_4 є співвласником майна, переданого в іпотеку, та стороною кредитного договору.

Таким чином, суд у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, не залучив до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 як сторону кредитного договору та як співвласника квартири, оскільки в разі задоволення позову буде припинено право власності на майно, право на частку якого в силу презумпції спільності майна подружжя має ОСОБА_4

Апеляційний суд на стадії апеляційного розгляду позбавлений такого права.

З огляду на викладені обставини рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01 грудня 2015 року скасувати.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу його в законну силу.

Головуючий:

Судді: