Справа № 348/360/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1000/2016
Головуючий у 1 інстанції Безбородько В.А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Драганчук У.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на лікування, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Надвірнянського районного суду від 29 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

24.02.2016 ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 07 червня 2003 року. В шлюбі народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб було розірвано 18.03.2011 року рішенням Надвірнянського районного суду. Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 28.04.2011 року присуджено стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісяця, до досягнення сином повноліття. На час ухвалення рішення про стягнення аліментів ОСОБА_3 офіційно не працював, мав тимчасові заробітки. Тому аліменти були призначені у твердій грошовій сумі. На даний час відповідач працює головою сільської ради в с.Чорні Ослави, де отримує заробітну плату в розмірі 3 000 грн., тому може сплачувати аліменти на утримання сина у частці від всіх видів заробітку (доходу). Оскільки син ОСОБА_5 останнім часом постійно хворіє, відповідно зросли витрати, повязані із його лікуванням.

Просила задовольнити позов, стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення сином повноліття. Стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування дитини в сумі 1069 грн. 54 коп. та 500 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 29 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 069 грн. 54 коп. додаткових витрат на лікування дитини. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 551,20 грн. судового збору. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 500 грн. за надання правової допомоги.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Вказав, що суд мотивує рішення тим, що позивач по справі працює медичною сестрою та отримує заробітну плату близько 2 000 грн., інших доходів немає, постійно оплачує витрати на лікування сина, таким чином коштів на утримання та лікування сина не вистачає. Також суд зазначив, що відповідач отримує заробітну плату, таким чином може слачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від доходу. З даними висновками суду відповідач не погоджується.

Зазначив, що суд, визначаючи розмір аліментів, не в повній мірі врахував обставини справи, матеріальне становище відповідача, справедливий баланс інтересів обох сторін.

Вважає, що стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частки порушує справедливий баланс інтересів обох сторін, адже батьки зобовязані спільно утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, стягнувши аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який постійно хворіє.

Згідно довідки від 11.02.2016 року, виданої дитячою лікарнею м.Надвірна, ОСОБА_4 знаходиться на Д обліку в дитячій лікарні з діагнозом ювенільний хронічний артрит, олігоартикулярний серонегативний варіант, мінімальної активності, рентген-негативна стадія, ФНС.

З витягу карти стаціонарного хворого Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні, клінічний діагноз ОСОБА_4 основний ювенільний хронічний артрит, олігоартикулярний серонегативний варіант, мінімальної активності, рентген-негативна стадія, ФНС, супутній - коронарно-легенева фістула. Вегетативна дисфункція: НЦД по змішаному типу. Кіфосколіотична постава. Дискенизія жовчовивідних шляхів по гіпокінетичному типу. Дизметаболічна нефропатія.

ОСОБА_2 працює медичною сестрою у Надвірнянському міжрайонному відділенні судово-медичної експертизи, отримує заробітну плату біля 2 000 грн., інших доходів немає, постійно оплачує витрати на лікування сина, що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи (а.с.16-18).

Відповідач ОСОБА_3 працює головою сільської ради в с.Чорні Ослави, Надвірнянського району, отримує заробітну плату (а.с.29).

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3ст.181СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідност. 183 СК України аліменти, які стягуються з відповідача на дитину, повинні бути визначені у частковому відношенні від заробітку (доходу).

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню малолітньої дитини, зокрема, сплати аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Врахувавши те, що відповідач отримує регулярний стабільний дохід, суд дійшов правильного висновку, що аліменти на утримання дитини мають бути присуджені у частці від його доходу, а не в твердій грошовій сумі.

Взявши до уваги матеріальний стан відповідача, а також матеріальний стан позивача, яка здійснює догляд за дитиною, суд дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина ОСОБА_5, необхідно визначити в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання сина в такому розмірі.

При вирішенні позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, суд виходив із вимог ст. 185 СК України, якою передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Врахувавши, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами - станом її здоров'я, а законом обов'язок по утриманню дитини покладений на обох батьків, суд визнав за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача такі витрати.

Позивач надала суду докази того, що витрати були понесені нею у зв'язку із хворобами дитини, а тому ці витрати є особливими обставинами, відповідно до вимог ст. 185 СК України. Загальна сума витрат, понесених позивачем на придбання ліків, складає 2 139,07 грн., що підтверджено наданими копіями квитанцій (а.с.16-18). Тому із відповідача на користь позивача правильно стягнуто половину цих витрат 1069,54 грн.

Визначаючи розмір аліментів, суд врахував матеріальний стан сторін, те що відповідач постійно працює, має сталий дохід, стан здоров'я дитини та платника аліментів, всі обставини справи та докази, що подані сторонами.

Враховуючи вищенаведене, величину прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України про те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, колегія суддів приходить до висновку про правильність висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі

переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для

зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 29 березня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_7