Номер провадження 22-ц/775/932/2016 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Будулуци М.С., Корчистої О.І..

за участю секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Приватного нотаріуса Слов'янського районного нотаріального округу Донецької області Зубкової Анни Олександрівни про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу та зобов'язання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до Приватного нотаріуса Слов'янського районного нотаріального округу Донецької області Зубкової А.О. про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено в зв'язку з відсутністю підстав; стягнуто судовий збір до державного бюджету.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», просило скасувати рішення та ухвалите нове, оскільки рішення незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи: суд не надав належної оцінки змісту рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, за яким ПАТ КБ «Приватбанк» надано право здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; суд не звернув уваги на колізію між статтею 53 Закону України «Про нотаріат» та статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та не застосував положення пункту 2 розділу 6 «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку»; судом невірно розтлумачені та застосовані положення ст.ст. 49, 50, 53 ЗУ «Про нотаріат», порушені норми та принципи процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач Приватний нотаріус Слов'янського районного нотаріального округу Донецької області Зубкова А.О. заперечувала проти апеляційної скарги.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» до суду не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом при розгляді справи було встановлено, що 13 березня 2008 року Приватним нотаріусом Слов'янського районного нотаріального округу Донецької області Зубковою А.О. за реєстровим №756 посвідчено договір іпотеки №3 019-08 нежилого приміщення магазинів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та Банком; рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12 листопада 2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» надано право продажу нежилого приміщення магазинів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 для задоволення вимог за кредитним договором №Е012-08/S від 11 березня 2008 року шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем та наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; 08 вересня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу дублікату правовстановлюючого документу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався до відповідача з приводу видачі дублікату договору купівлі-продажу нежилого приміщення магазинів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1, посвідчених 13 березня 2008 року за реєстровим №750; нотаріусу не було направлено рішення Апеляційного суду Донецької області від 12 листопада 2010 року та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії за участю юридичної особи; право на отримання дублікату правочину або зобов'язання нотаріуса рішенням суду не встановлено, видача дублікату правовстановлюючого документа Банку, який не був стороною правочину, суперечить п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Як виходить з матеріалів справи 08 вересня 2015 року позивач звернувся до Приватного нотаріуса Слов'янського районного нотаріального округу Донецької області Зубкової А.О. з заявою про надання дублікату договору купівлі-продажу нежилого приміщення магазинів НОМЕР_1 та НОМЕР_2, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 від 13 березня 2008 року за реєстровим №753 для реалізації предмету іпотеки за рішенням суду. При цьому Банк надав копію рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2010 року, копію договору іпотеки та копію довіреності представника (арк..спр.25).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 вересня 2015 року №351/02-31 відповідач відмовив у вчиненні такої нотаріальної дії, оскільки це суперечить законодавству України, подані не всі документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, договір купівлі-продажу нежитлового приміщення магазинів за вказаним реєстровим номером не посвідчувався (арк..спр.10-11).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дана відмова є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про неврахування нотаріусом наявності у позивача права на отримання дублікату правовстановлюючого документу на підставі рішення суду не відповідають обставинам справи.

Дійсно, в матеріалах справи міститься рішення Апеляційного суду Донецької області від 12 листопада 2010 року, яким змінено рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2010 року та, в тому числі, звернуто стягнення на нежиле приміщення магазинів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 і на земельну ділянку в АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням договору купівлі-продажу предмету застави будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАЬТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (арк..спр.7-9).

Але, звертаючись з заявою про видачу правовстановлюючого документу до нотаріуса позивач надав лише рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2010 року (арк..спр.25), чим позбавив відповідача можливості пересвідчитися в наявності у ПАТ КБ «Приватбанк» достатніх повноважень на вчинення нотаріальної дії, що на підставі п. 2 ч.1 ст.49 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат" є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії (не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії).

Посилання в апеляційній скарзі на колізію норм права не ґрунтується на законі.

Так, статтею 38 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, а саме ч. 5 - дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця, ч. 10 - договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

В той же час статтею 53 Закону України "Про нотаріат" передбачені порядок та підстави видачі дублікату нотаріально посвідченого документа.

Виходячи зі змісту листа Міністерства юстиції України від 26 грудня 2008 року N 758-0-2-8-19 «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії» колізія норм права - це неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами, їхнє протиріччя з одного й того самого предмета регулювання, а також суперечність між двома або більше формально чинними нормами права, прийнятими з одного і того ж питання.

По даній справі закони, на колізію яких посилається позивач, мають різні предмети регулювання, вони прийняті з різних питань, тому посилання на Перехідні положення та принцип дії закону в часі безпідставне.

На підставі п. 1, 2 ч.1 ст.49 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат" нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

З матеріалів справи виходить, що відповідач відмовив у вчиненні нотаріальної дії саме з підстав, передбачених Законом, а саме: це суперечить законодавству України, подані не всі документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, договір купівлі-продажу нежитлового приміщення магазинів за вказаним реєстровим номером не посвідчувався (арк..спр.10-11).

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що нотаріусом незаконно відмовлено з підстав неоднозначного розуміння рішення суду у цивільних справах не відповідає обставинам справи.

Посилання в апеляційній скарзі на допущені судом порушення норм процесуального права не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки вони містять лише перелік норм права без обґрунтування, яким чином їх порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи і дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення. Нові докази не досліджувались апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: