АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/6350/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Волошин В.О.
Доповідач: Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Барановської Л.В.

суддів: Панченка М.М., Побірченко Т.І.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд», ОСОБА_2 про визнання наказів неправомірними та їх скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з серпня 2014 року він працював у відповідача -1 на посаді начальника юридичного відділу; 09.04.2015 року відповідачем були видані накази №22 та №23, якими позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган та звільнення.

09 квітня 2015р. відповідачем 1 було видано наказ № 22-к про припинення трудового договору з позивачем на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

ОСОБА_1 вважає, що дані накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності були підписані відповідачем -2, тобто особою, яка не мала на це повноважень. Крім того, підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не було. На думку ОСОБА_1 роботодавцем не було дотримано вимог законодавства щодо термінів розрахунку з ним, як із звільненим працівником, а також було спричинено моральну шкоду.

З огляду на вищевикладене позивач ОСОБА_1 просив суд поновити його на роботі, визнати накази відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани неправомірними та стягнути з відповідача -1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 7 981,35 грн., стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати, пов'язаної з інфляцією та несвоєчасно виплачену заробітну плату за лютий 2015 - квітень 2015 року в розмірі передбаченому законодавством, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку 11 706,15 грн. на місяць, починаючи з 10.04.2015 року, стягнути відшкодування моральної шкоди, яка була спричинена незаконними діями по відношенню до позивача в розмірі 200000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.02.2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку зі звільненим працівником у розмірі 1713 грн. 15 коп.

Стягнуто з Державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд» в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам, неповно з'ясував обставини справи.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 28.08.2014 року позивач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до Державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний Фонд» (надалі відповідач - 1) на посаду начальника юридичного відділу.

09.04.2015 року відповідачем - 1 були видані накази № 22, № 23 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1», позивачу було оголошено догану, а також за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку - звільнено відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Зі змісту наказу відповідача - 1 за № 22 вбачається, що ОСОБА_1 не було виконане доручення відповідача ОСОБА_2 за № 32 від 07.04.2015 року., № 39 від 08.04.2015 року.

Відповідно до наказу № 23 від 09.04.2015 року вбачається, що до ОСОБА_1 попередньо вже застосовувались заходи дисциплінарного випливу, а саме було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено йому догани, згідно наказів відповідача - 1 за №22 від 09.04.2015 року; № 19 від 01.04.2015 року, при цьому наказом відповідача - 1 за № 23 також було встановлено систематичне невиконання позивачем доручень відповідача - 2 № 21 від 02.04.2015 року; № 22 від 03.04.2015 року; №№ 24,26,27,30 від 06.04.2015 року; № 33, п. 1 № 34, п. 2 № 36 від 07.04.2015 року; № 37 від 08.04.2015 року.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.07.2015 року по цивільній справі № 761/10735/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд», ОСОБА_2 про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.10.2015 року залишено без змін було встановлено дотримання процедури призначення ОСОБА_2 на посаду виконуючого обов'язки керівника відповідача - 1.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що обставини призначення ОСОБА_2 заступником генерального директора Аграрного фонду та виконання ним обов'язків генерального директора не потребують доказування у відповідності до приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання неправомірними та скасування наказів відповідача - 1 від 09.04.2015 року за №№23,23 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та звільнення, оскільки матеріали справи містять документальні докази систематичного порушення позивачем норм трудової дисципліни та роботодавцем були дотримані положення КЗпП України з приводу накладення на позивача даних дисциплінарних стягнень.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу їх розрахунку 11 706,15 грн. на місяць, починаючи з 10.04.2015 року, а також щодо компенсації втрати частини заробітної плати, пов'язаної з інфляцією та несвоєчасно виплачену заробітну плату за лютий-квітень 2015 року в розмірі передбаченому законодавством, суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність звільнення позивача з роботи з займаної посади, а тому не вбачав правових підстав для задоволення вимог позивача, а також з того, що ОСОБА_1 не було надано будь-якого розрахунку та належних доказів щодо наявності заборгованості.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правової оцінки зібраним у справі доказам та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Вимоги позивача про сплату суми середнього заробітку за затримку розрахунку в розмірі 7 981 грн. 35 коп. не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, при цьому середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин.

Відповідач - 1 не заперечував про те, що розрахунок з позивачем, як звільненим працівником відбувся в порушення строків, які визначені КЗпП України, а тому рішення суду про стягнення з відповідача - 1 на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку є обґрунтованим та підлягає задоволенню у розмірі 1 713 грн. 15 коп.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 200000,00 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.9, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власний або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції вірно встановлено та колегія суддів погоджується, що позивачем не було надано жодного належного та допустимого підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру, а тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача - 1 моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду та вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом процесуального та матеріального права не знайшли свого підтвердження, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують та є такими, що не тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05.02.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді