Справа № 752/4675/16-ц
Провадження № 2/752/3082/16
РІШЕННЯ

Іменем України

16.11.2016 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Д.І.Башлай ,Служба у справах дітей Голосіївської РДА в м. Києві про визнання договору недійсним

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору недійсним , мотивуючи свої вимоги тим , що в травні 2006 року ним було загублено паспорт громадянина України та картку з реєстраційним номером про що було повідомлено правоохоронні органи. В 2008 році позивачу стало відомо, що на його ім"я, за допомогою втраченого паспорту, було придбано квартиру АДРЕСА_1.Оскільки він вказаний договір не укладав і не власником вказаної вище квартири, позивач вимушений звернутися до суду за захистом свої прав та інтересів, та просить суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу від 07.09.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі № 5938 відповідно до якого ОСОБА_10, діючи від себе особисто та в інтерсах ОСОБА_2, згідно з довіреністю посвідченою 30.08.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертун О.Ю. за № 1442 продав, а ОСОБА_1 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1

В судове засідання сторона позивача, сторона відповідача подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також просила слухати справу за її відсутності . Позовні вимоги підтримала та не заперечила проти їх задоволення.

Представник Служби у справах дітей Голосіївської РДА в м. Києві та Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І.до суду не з"вилися . Судом про дату судового розгляду судом повідомлені належним чином та у встановлений законом порядок.

Дослідивши матеріали справи , судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи у травні 2006 року позивач ОСОБА_1 , загубив свій паспорт громадянина України та картку з реєстраційним номером платника податків, про що ним було повідомлено правоохоронні органи .

05.04.2007 року ОСОБА_1 отримав новий паспорт громадянина України.

25.10.2007 року втрачений паспорт було знайдено ОСОБА_9 в підвальному приміщенні, де розташовані автоматичні камери схову станції Київ-Пасажирський.

За вказаними обставинами позивачу стало відомо , що на його ім"я було придбано квартиру АДРЕСА_1 .

За даним фактом було відкрито кримінальну справу № 20-1960 та накладено арешт на спірну квартиру.

У відповідності до Договору купівлі-продажу квартири від 07.09.2007 року ОСОБА_10, діючи від себе особисто та в інтересах ОСОБА_2, згідно з довіреністю. посвідченою 30.08.2007 року Перевертун О.Ю. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за № 1442, продав, а ОСОБА_1 ( реєстраційнийномер облікової картки платників податків НОМЕР_1) придбав у власність квартиру. Вказаний Договір було посвідчено Д.І. Башлай, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу .

При цьому було встановлено, що у паспорті, за яким посвідчувався вказаний договір, на ім"я ОСОБА_1. вклеєна фотографія не позивача по справі, а іншої особи чоловічої статі.

Таким чином , невідомою особою , нібито діючої від імені ОСОБА_1, 07.09.2007 року було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом, та не спростовано жодною із сторін , з часу укладення вищевказаного договору позивач ОСОБА_1 жодного разу не був у нібито, придбаній ним квартирі, у нього відсутні правовстановлючі документи на вказане майно , у вказаній квартирі він не зареєстрований і не мав права та бажання вступати в управління вказаною квартири про , що неодноразово повідомляв співробітників правоохоронних органів , ОСОБА_10, та ОСОБА_2

Оскільки позивач вказаний договір не укладав і не є власником вказаною квартири, жодних дій з приводу перероформлення документів на дійсних власників квартири не було вчинено.

Згідно вимог ст.322 ЦК України , власник зобов"язаний утримувати майно , що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.33 ЖК України. громадяни , які мають у приватній власності жилий будинок ( квартиру), зобов"язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати прибудинкову територію .

Оскільки позивач по справі ОСОБА_1 фактично не є власником квартири АДРЕСА_1, тому він не виконує зобов"язань, передбачених вимогами ст.322 ЦК України та ст.33 ЖК України .

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України, змість правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками ( усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтерисована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.655 ЦК України , за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов"язується передати майно ( товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов"язуєтьс прийняти майно ( товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладання договору або буде створений ( придбаний, набутий) продавцем у майбтньому.

Відповідно до ст.658 ЦК України, право продажу товару, крім випадківпримусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власнику товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у виадку, якщо власник не має права вимагати його поверенння.

Згідно вимог ст.662 ЦК України, продавець зобов"язаний передатипокупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Однак як втановлено судом, ОСОБА_10 не продавав квартиру АДРЕСА_1 ( від свого імені та від імені ОСОБА_2.) .

Відповідно особа, що вчинила цей правочин не мала права його вчиняти, так як не була власником предмету укладеного договорукупівлі-продажу.

ОСОБА_10 не передавав позивачу ні вищевказану квартиру, ні правовстановлючі документи на неї.

Позивач не здійснював жодних платежів на користь ОСОБА_10 за придбану квартиру відповідно до договору.

Таким чином, укладеним договором порушено вимоги чинного законодавства. Окрім того, ані у власників квартири ( ОСОБА_10 та ОСОБА_2.) ні у позивача не було намірів ( волі) укладати договір купівлі-продажу квартири 3 2 за адресою АДРЕСА_1, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсним відповідно до вимог ст.203,215 ЦК України тому позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Д.І.Башлай ,Служба у справах дітей Голосіївської РДА в м. Києві про визнання договору недійсним задовольнити .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 07.09.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі № 5938 відповідно до якого ОСОБА_10, діючи від себе особисто та в інтерсах ОСОБА_2, згідно з довіреністю посвідченою 30.08.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертун О.Ю. за № 1442 продав, а ОСОБА_1 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення . Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Суддя :