Справа № 357/6503/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 липня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що йому належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, в цій квартирі зареєстровані та проживають позивач, його дружина ОСОБА_3 та з 17.09.2014 року зареєстрований внук відповідач по справі, в кінці 2014 року він виїхав до своєї співмешканки за адресою: АДРЕСА_2, з того часу він у даній квартирі не проживає, тоді як його реєстрація створює ряд незручностей та проблем для позивача, особливо коли це стосується комунальних послуг. Позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою № 29 по провулку Курсовому,19 в місті Білій Церкві Київської області

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином під розписку в матеріалах справи, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за згодою представника позивача.

Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідка, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивачу належить на праві власності квартира АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення Білоцерківської міської ради № 82 від 18.03.1996 року, на свідоцтві є реєстраційний напис Білоцерківського МБТІ про реєстрацію на ім»я ОСОБА_1 права власності на дану квартиру 15.03.2001 року у реєстровій книзі № 92 за реєстровим № 10773, що стверджується копією цього свідоцтва.

В судовому засіданні також встановлено, що в цій квартирі зареєстровані та проживають позивач ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3, з 17.09.2014 року зареєстрований онук ОСОБА_2, але за даною адресою не проживає, що вбачається з довідки Житлово-будівельного кооперативу «Темп» від 26.05.2016 року № 21.

З пояснень представника позивача слідує, що вона є соціальним працівником Білоцерківського територіального центру по обслуговуванню одиноких громадян, обслуговує позивача та його дружину, які потребують допомоги, одночасно є їхньою сусідкою, проживає в квартирі № 23 вказаного вище будинку, відповідач не проживає у належній позивачу квартирі з кінця 2014 року, він поводить себе дуже агресивно по відношенню до позивача, приходить до квартири періодично тільки для того, щоб вимагати гроші у діда та баби, допомоги їм не надає, участі в оплаті за квартиру не приймає.

Зазначені представником позивача обставини підтвердила також свідок ОСОБА_4, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, давно знає позивача, його дружину, відповідача по справі.

Покази свідка приймаються судом до уваги, оскільки не суперечать іншим доказам по справі.

За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, позбавлення права користування житлом.

Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як убачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.

За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом, відповідач був зареєстрований і набув права на користування житловим приміщенням вказаної вище квартири як член сімї власника житла, але більше року не проживає без поважних причин у квартирі, залишається зареєстрованим по даний час за цією адресою, добровільно з реєстрації відповідач не знявся, його реєстрація створює перешкоди для позивача, як власника майна, у користуванні та розпорядженні цим майном.

Доказів того, що відповідач приймає участь в утриманні даної квартири, в оплаті за комунальні послуги, суду надано не було.

А тому враховуючи все наведене, суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_4, яка належить на праві власності позивачу, оскільки він не проживає тут більше року на не користується цим житлом без поважних причин.

Доказів на спростування цих висновків суду не надано.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн.20 коп.

Керуючись ст.ст.16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн.20 коп.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_5