Справа № 297/2040/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

15 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої Готра Т.Ю.,

суддів Кожух О.А., Джуги С.Д.

при секретарі Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2015 року в справі за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 за кордон,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року головний державний виконавець відділу ДВС Берегівського районного управління юстиції звернувся до Берегівського районного суду з поданням, в якому просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 до виконання зобовязань покладених на нього рішенням суду.

Ухвалою Берегівського районного суду від 13 травня 2015 року подання задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний №, паспорт серії ВО №327175, виданий Берегівським РВ УМВС України в Закарпатській області 08 вересня 1997 року, без вилучення паспортного документу, до виконання ним зобов"язань за виконавчим листом №297/2040/14-ц, виданим 03 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики та судового збору.

Копію ухвали для виконання надіслати Державній прикордонній службі України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначену ухвалу, як незаконну та необґрунтовану, і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання головного державного виконавця відмовити. Вказує на те, що він не ухиляється від виконання рішення суду. Невиконання ним зобовязань зумовлено обєктивними причинами, а саме відсутністю роботи, незадовільного фінансового стану, важкої хвороби тощо.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі ДВС Берегівського РУЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №297/2040/14-ц, виданого 03 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 25 000, 00 грн., 50 грн. індекс інфляції, 125 грн. три проценти річних за договором позики, всього на 25175,00 грн. та 243,60 грн. судового збору (а.с. 45).

23 грудня 2014 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та боржнику надано строк для самостійного виконання рішення до 30.12.2014 року (а.с. 47).

Зазначену постанову рекомендованим листом було надіслано боржнику ОСОБА_1, що стверджується фіскальним чеком від 23.12.2014 року (а.с.48).

Однак, у строк встановлений державним виконавцем для самостійного виконання рішення суду, таке боржником не виконано.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Дане процесуальне положення кореспондується із вимогами матеріального права, зокрема п. 18 ст. 11 Законом України "Про виконавче провадження» яким передбачено, що державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертається до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Статтею 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

За змістом наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобовязань покладених на нього за рішенням суду або Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобовязаний: - утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Крім того глава 7 Закону України «Про виконавче провадження» детально регламентує виконання рішень, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, та правові наслідки такого не виконання.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження". Зокрема, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (стаття 11 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець у своєму подані посилається на перелік вжитих ним заходів на примусове виконання рішення суду, а саме, - про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2014 року, згідно якої запропоновано боржнику добровільно виконати рішення суду у строк до 30.12.2014 року; - про вжиття заходів по накладенню арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження; - вчинення відповідних запитів щодо наявності у боржника рухомого та нерухомого майна, а також про наявність відкритих рахунків у банківських установах, на які отримано відповіді.

Разом з тим, боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення в добровільному порядку та ігнорує законні вимоги державного виконавця, на виклики державного виконавця не з"являється, знаючи про необхідність виконання рішення суду та сплати ним заборгованості за договором позики.

Отже встановивши, що державним виконавцем було вжито усіх передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення суду, від виконання якого боржник ОСОБА_1 ухиляється, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянину України ОСОБА_1 за кордон на період існування заборгованості покладених виконавчим документом.

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на те, що він не ухиляється від виконання рішення суду, а невиконання ним зобовязань зумовлено обєктивними причинами, зокрема відсутністю роботи, незадовільного фінансового стану, важкої хвороби тощо, не заслуговують на увагу за їх недоведеністю.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції у відповідності до ст.312 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга боржника відхиленню, оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча :

Судді :