Справа № 338/1554/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1418/2016
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л.М.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

позивача - ОСОБА_4 та її представника -

ОСОБА_5, відповідача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 та ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду від 19 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідачі самовільно зайняли належне їй на праві власності нежитлове приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_1 змінили замок на вході до приміщення, розмістили свої речі, встановили посеред даного приміщення перегородку і двері та замурували прохід між суміжними приміщеннями. Посилаючись на те, що такими діями відповідачі перешкоджають користуватись даним приміщенням, просила позов задовольнити та стягнути із відповідачів судові витрати.

У січні 2016 року третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_2 подав позов до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.09.2007 року, видане на ім'я ОСОБА_4 на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1, посилаючись на те, що позивач не оплатила кошти за придбання вищезазначених житлових приміщень.

В подальшому 18.02.2016 року третя особа крім того заявила вимогу про визнання недійсним згаданого свідоцтва про право власності, виданого ОСОБА_4 з тієї підстави, що акт приймання-передачі, на підставі якого було видано це свідоцтво, підписано не стороною договору ОСОБА_2, а іншою особою (позовна заява - а.с.102).

Ухвалою Богородчанського районного суду від 18 травня 2016 року позов ОСОБА_2 про визнання недійсним названого свідоцтва з підстави підписання акту приймання-передачі не стороною угоди залишено без розгляду.

Рішенням Богородчанського районного суду від 19 травня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Постановлено зобов'язати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 права користування та розпорядження належним їй на праві власності нежитловим приміщенням по АДРЕСА_1 шляхом надання їй безпосереднього фактичного доступу до даного приміщення, звільнення приміщення від речей, демонтажу перегородки та дверей, а також перегородки між суміжними приміщеннями. Цим же рішенням постановлено стягнути із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 487,20 грн сплаченого судового збору. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно з мотиву несплати за нього коштів відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій не погоджується із рішенням суду в частині відмови в задоволенні його позову до ОСОБА_4 На думку апелянта, судом не було враховано те, що спірне свідоцтво на право власності на нежитлові приміщення, видане на ім'я ОСОБА_4, було видане з порушенням законодавства, оскільки акт прийому-передачі квартири не підписувався ним і розрахунок за спірні нежитлові приміщення ОСОБА_4 не здійснила. Також, зазначає апелянт, судом не було вирішено питання про призначення судової почеркознавчої експертизи стосовно належності ОСОБА_2 підпису на акті прийому-передачі нежитлових приміщень, хоча ним було заявлено клопотання про проведення такої експертизи. Крім того, апелянт вказує на те, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, чим позбавлено можливості викласти свою позицію стосовно правовідносин, які виникли між сторонами та надати зразки підпису для проведення почеркознавчої експертизи. Посилаючись на вищенаведене, просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу з наведених підстав підтримав. Крім того пояснив, що в даний час у провадженні Богородчанського районного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору про спорудження їй нежитлових приміщень за адресою: смт.Богородчани, вул. Петраша, 2 у зв'язку із невиконанням відповідачкою умов договору щодо оплати об'єкту нерухомого майна. Представник третьої особи вважає, що суд першої інстанції не врахував та не перевірив істотні обставини цієї справи, задовольнивши вимоги ОСОБА_4 безпідставно. Тому просить апеляційну скаргу задовольнити, захистивши таким чином права ОСОБА_2 у відповідності із ст.334 ЦК України.

ОСОБА_4 та її представник доводи апеляційної скарги заперечили. ОСОБА_4, зокрема пояснила, що у відповідності із умовами договору від 28.10.2005 року нею були сплачені підприємцю ОСОБА_2 кошти за нежитлові приміщення у повному об'ємі. Крім того вона зазначила, що при сплаті коштів їй була виписана одна квитанція, яку вона залишила в офісі підприємця. Вказала, що спір щодо зайнятої відповідачами кладовки намагалась вирішити у добровільному порядку, і з цього приводу вона зверталась як до підприємця ОСОБА_2, так і до відповідачів. Крім того ОСОБА_4 пояснила, що при підписанні акту приймання-передачі нежитлових приміщень місце розташування її нежитлових приміщень було визначено самим ОСОБА_2 Вважаючи рішення в даній справі законним і обґрунтованим, ОСОБА_4 та її представник просили залишити його без змін.

ОСОБА_6, яка також представляє інтереси іншого відповідача, апеляційну скаргу ОСОБА_2 підтримала. Вона, зокрема, не заперечила, що спірну кладовку площею 18,3 кв.м вона з чоловіком займають у відсутності належних правовстановлюючих документів. Однак, при цьому вона зауважила, що 06.07.2006 року її чоловікові - ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право власності на інше нежитлове приміщення площею 14,2 кв.м за названою адресою. ОСОБА_6 пред'явила апеляційному суду оригінал цього свідоцтва та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Копії названих документів долучено до справи. ОСОБА_6 зауважила, що оскільки кладовка, на яку чоловікові було видано свідоцтво, по даний час зайнято іншою особою - ОСОБА_9, то вони за згодою підприємця ОСОБА_2 зайняли частину нежитлових приміщень ОСОБА_4, у якої є ще дві кладовки.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що право власності ОСОБА_4 на спірне нежитлове приміщення, яке було зайнято відповідачами, підтверджено свідоцтвом про право власності, яке видано позивачу 12.09.2007 року (копія свідоцтва - а.с.5).

Позов третьої особи - ОСОБА_2 про визнання недійсним цього договору з того мотиву, що ним не підписувався акт-приймання передачі цього об'єкту нерухомості, судом першої інстанції не розглядався. З цього приводу судом першої інстанції постановлена ухвала про залишення згаданої позовної заяви без розгляду, яка у встановленому процесуальним законом порядку третьою особою не була оскаржена.

Звертаючись з іншою позовною вимогою - про визнання недійсним свідоцтва, виданого ОСОБА_4, з мотиву невиконання нею умов договору, ОСОБА_2 не ставив питання про розірвання договору від 28.10.2005 року, укладеного з ОСОБА_4 на спорудження нежитлового приміщення загальною площею 55,5 кв.м у цокольному поверсі будинку по АДРЕСА_1. Апеляційним судом встановлено, що такий позов ОСОБА_2 пред'явлено в суд пізніше, і в даний час справа за цим позовом перебуває у провадженні Богородчанського районного суду.

На думку колегії суддів, за наявності не розірваного договору на спорудження нежитлового приміщення, укладеного між підприємцем ОСОБА_2 і ОСОБА_8, пред'явлення стороною вимоги про визнання недійсним цього договору з мотиву невиконання однією із сторін істотної умови угоди є передчасним.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду в даній справі ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218; 303; 307; 308; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богородчанського районного суду від 19 травня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

О.Є. Меленко