У Х В А Л А

15 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,-

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» в особі Костопільського РЕМ до ОСОБА_4 про стягнення збитків за порушення правил користування електричною енергією для населення,

встановила:

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 1 липня 2015 року в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» в особі Костопільського РЕМ відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 9 вересня 2015 року рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 1 липня 2015 року скасовано, позов публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» в особі Костопільського РЕМ задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача збитки за порушення правил користування електричною енергією для населення в сумі 6 639 грн 88 коп. Вирішено питання про оплату судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2015 року у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 9 вересня 2015 року відмовлено.

5 лютого 2016 року від ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2015 року з підстави пункту 1 частини 1 статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме пункту 4.6, 4.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року № 562.

Для прикладу наявності зазначеної підстави заявник додає ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2014 року, в якій, на його думку, зазначена норма матеріального права застосована по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні у справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції, погодився з висновком суду апеляційної інстанції про задоволення позову про стягнення збитків за порушення правил користування електричною енергією для населення виходячи з вимог статті 714 ЦК України, статей 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року № 562 та з огляду на встановлення факту самовільного підключення відповідачем до об'єкта електроенергетики. Крім того, суд зазначав, що відповідач підтвердив, що він дійсно користувався електроенергією з 1999 року, проте оплату за спожиту електроенергію не здійснював.

Разом з тим, у наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2014 року суд касаційної інстанції відмовляючи в задоволенні позову про стягнення вартості не облікованої електричної енергії виходив з відсутності факту самовільного підключення до електролічильника. Крім того, суд зазначав, що підключення до електричної мережі здійснено відповідачем через електролічильник із заводським номером, який пройшов повірку, відключення електропостачання не було, що свідчить про правильність здійснення електромонтажу та справність електролічильника.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, на які посилається заявник.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» в особі Костопільського РЕМ до ОСОБА_4 про стягнення збитків за порушення правил користування електричною енергією для населення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко