"08" вересня 2016 р.
Справа № 150/481/16-ц
Провадження по справі №2/150/210/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С. П.,

при секретарі Бровко Д. Г.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, -

ВСТАНОВИВ:

До районного суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позов обґрунтований тим, що постановою державного нотаріуса від 17.07.2015 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску строку для прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 ЦК України. Проте, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» стверджується, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась раніше 01 січня 2004 року.

Так як спадкодавець - дідусь позивача, помер у 1999 році, який згідно заповіту заповів позивачу нежитлові приміщення І-го та ІІ-го поверху приміщення магазину «Берізка», що знаходиться в м. Могилеві-Подільському Вінницької області, по вул.. Ставиській, 17, застосуванню підлягають саме положення ЦК УРСР. Статтею 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. На момент відкриття спадщини позивачу виповнилося 5 років, а тому відповідно до п.14 ЦК УРСР спадщину від його імені прийняли батьки, вступивши протягом шести місяців в оперативне управління спадковим майном. Батько позивача ОСОБА_4 користувався нежитловими приміщеннями з метою здійснення підприємницької діяльності, зокрема здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами, що стверджується ліцензією, виданою на його імя 10.11.1999, довіреностями на отримання цінностей, реєстраційним посвідченням ЕККА. Відтак державний нотаріус помилково прийшов до висновку про застосування до виниклих правовідносин вимог ЦК України, а тому його дії підлягають визнанню незаконними, а постанова скасуванню.

Представник позивача, який діє на підставі ордеру серії ВН №016337 від 06.09.2016 ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити.

Представник Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області державний нотаріус ОСОБА_2 суду показав, що в липні 2015 року позивач подав заяву про отримання свідоцтва про право на спадщину та документи, які на його думку необхідні для отримання свідоцтва, копії ліцензії, довіреності, податкової накладної, реєстраційного посвідчення на імя приватного підприємця ОСОБА_4 , який є сином померлого ОСОБА_5. З вказаних документів невідомо чи ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 від свого імені чи від імені ОСОБА_3 Також у спадкоємця відсутні документи на спадкове майно на час відкриття спадщини. Вказані обставини стали причиною відмови у вчиненні нотаріальної дії з підстав порушення вимог ст. 1270 ЦК України, а саме пропуску шестимісячного строку. Тому, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази дійшов наступного висновку.

ОСОБА_3, є онуком ОСОБА_5, якому на підставі договорів дарування від 26.08.1998, посвідчених приватним нотаріусом Могилів-Подільського міського та районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованих в реєстрі за №1754, №1757 належали нежитлові приміщення І-го та ІІ-го поверхів приміщення магазину «Берізка», загальною площею 337 кв.м. та 353,5 кв. м., а також частина підвалу, загальною площею 218,3 кв.м., що знаходиться в м. Могилеві-Подільському Вінницької області, по вул.. Ставиській, 17.

12 червня 1999 року в с. Березівка Чернівецького району Вінницької області ОСОБА_5 помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть 13.06.1999 зроблено актовий запис №23 та видано свідоцтво про смерть серії І-АМ №063436. /а.с.14/.

Згідно заповіту, посвідченого 28 серпня 1998 року приватним нотаріусом Могилів-Подільського нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_6 і зареєстрованого в реєстрі за №1769 ОСОБА_5 заповів ОСОБА_3 нежитлові приміщення І-го та ІІ-го поверху приміщення магазину «Берізка», що знаходиться в м. Могилеві-Подільському Вінницької області, по вул.. Ставиській, 17.

Як стверджується матеріалами судової справи, на момент відкриття спадщини позивачу виповнилося 5 років, у звязку із чим спадковим майном користувалися батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з метою здійснення підприємницької діяльності, зокрема ОСОБА_4 здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами, що стверджується ліцензією, виданою на його імя 10.11.1999, довіреностями на отримання цінностей, реєстраційним посвідченням ЕККА /а.с. 9-13/.

При цьому, законні представники позивача не зверталися до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, продовжуючи користування спадковим майном.

В липні 2015 року позивач звернувся за місцем відкриття спадщини до Чернівецької держаної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про видачу йому Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_5

Проте, Постановою від 17.07.2015 за №626/02-31 державний нотаріус відмовив позивачеві у видачі Свідоцтва про право спадщину, мотивувавши таку відмову тим, що позивачем порушені вимоги ст. 1270 ЦК України, а саме: пропущено строк для прийняття спадщини.

Однак, суд звертає увагу на те, що Цивільний кодекс України набув чинності 01 січня 2004 року. Згідно п.1 ОСОБА_6 Пленуму ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності ЦК України, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. Зазначене ототожнюється з п.1 Постанови ПВСУ №7. Таким чином, правовідносини щодо спадкового майна мають регулюватися нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Тобто, висновок державного нотаріуса про те, що ОСОБА_3 згідно зістаттею 1270 Цивільного кодексу України пропустив передбачений законодавством шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 суперечить вимогам закону, адже спадкодавець - ОСОБА_5 помер 12.06.1999. Тобто спадщина відкрилася в період дії Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, положення якого мав застосувати у даних правовідносинах державний нотаріус.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови державним нотаріусом допущено порушення норм матеріального права, що є підставою для визнання дії державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області ОСОБА_2 про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав порушення вимог ст. 1270 ЦК України незаконними та скасування постанови №626/02-31 від 17.07.2015.

Окрім того, відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що матеріали справи містять належне підтвердження понесення позивачем витрат повязаних зі сплатою судового збору в розмірі 1 102,40 грн., ці кошти підлягають присудженню до стягнення на користь ОСОБА_3 з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 525, 529, 549 ЦК України в редакції 1963 року, п.4 Перехідних Положень Цивільного кодексу України в редакції 2004 року, статтями 3, 10, 11, 60, 88, 112, 197, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії задоволити .

Визнати незаконними дії державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області ОСОБА_2 про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Скасувати постанову державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області ОСОБА_2 про відмову у вчиненні нотаріальної дії №626/02-31 від 17.07.2015.

Присудити до стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 1 102,40 грн.

У відповідності до вимог статті 294 ЦПК України, рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення через Чернівецький районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено у відповідності до вимог статті 209 ЦПК України.

СУДДЯ С. П. СУПЕРСОН