Справа №521/5907/16-ц
Провадження №2/521/3003/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи ПАТ «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у загальному розмірі 36430,07 гривень, до якої увійшла сума збитків завданих у звязку з пошкодженням транспортного засобу у розмірі 35830,07 гривень, та грошова сума сплачена за роботу експерта у розмірі 600 гривень. Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 10 000 гривень. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 18 вересня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу під його керуванням та автомобілю під керуванням відповідача ОСОБА_2 Винним в порушенні правил дорожнього руху був ОСОБА_2, що підтверджується постановою про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Враховуючи, що внаслідок ДТП його автомобіль отримав чисельні технічні пошкодження, 28 вересня 2015 року між ним та МП «Універсал ЛТД» та Позивачем було укладено Договір № 170/09/2015 про надання послуг з організації огляду пошкодженого транспортного засобу з метою опису та фото фіксації усіх ушкоджень, внаслідок настання ДТП з виготовлення протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу для встановлення вартості відновлювального ремонту. 30 вересня 2015 року, згідно чеку № НОМЕР_1 позивач сплатив винагороду у розмірі 600 гривень за послуги згідно Договору № 170/09/2015 про надання послуг від 28 вересня 2015 року. Згідно з висновками аварійного сертифікату № 430-10/15 про оцінку майна визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобілю марки «Nissan Maxima», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, виконаного Центром незалежної оцінки та експертизи, вартість відновлювального ремонту цього легкового автомобілю становить 35830,00 гривень з ПДВ на запчастини. Одночасно в своєму позові ОСОБА_1 ставить питання щодо стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 винного в скоєнні ДТП, що сталося 18.09.2015 року. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок порушення правил дорожнього руху відповідачем було пошкоджено його майно, транспортний засіб до наступного не відремонтовано, позивачу необхідно вживати заходи щодо організації свого життя, тому що раніше використовував автомобіль для проїзду на роботу та по інших особистих справах. Далі позивач зазначає, що на протязі тривалого часу був позбавлений можливості користуватися належним йому транспортним засобом. З вини ОСОБА_2 витрачав свій час на відвідування та консультації адвокатів, проведення експертиз, ходіння по банках, до ремонтних майстерень, а потім до суду. Всі ці обставини стали приводом для звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди розмір якої він визначив у 10 000 гривень.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Стосовно завданої моральної шкоди, позивач вказував, що внаслідок пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу йому спричинена моральна шкода, що викликало необхідність докладання значних зусиль та часу пошуком значних коштів, необхідних для відновлення транспортного засобу, а тому на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України він просив задовольнити ці вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти стягнення з її довірителя матеріальної шкоди, тому що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПрАТ СК «Україна», а тому позивач має можливість предявити вимоги до страхової компанії. Не предявлення вимог до Страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди зі страховика є підставою для відмови у позові. Представник відповідача заперечувала про ти стягнення з її довірителя будь-якої суми моральної шкоди на користь позивача, пояснюючи свою правову позицію тим, хоча що він і винний у скоєнні ДТП, але не винний в тому, що страхова компанія не виконала свого обовязку щодо виплати страхового відшкодування. Окрім цього представник відповідача вважає заявлену до відшкодування суму моральної шкоди дуже завищеною.

Представник третьої особи ПрАТ СК «Україна» в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечення не надали.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають повному задоволенню, а вимоги щодо стягнення моральної шкоди частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 18 вересня 2015 року об 13 годині 35 хвилин, ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_3 на вулиці Чорноморського козацтва, 52 у місті Одесі, не вибрав безпечну швидкість руху та дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення зупинившимся попереду автомобілем «Ніссан», державний номер НОМЕР_2 під керування ОСОБА_1, чим порушив вимоги п.п. 13,1,12.4 Правил дорожнього руху України.

За наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди у відношенні ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення від 18.09.2015 року, щодо скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Згідно з постановою Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

28 вересня 2015 року між МП «Універсал ДТД», ТОВ, в особі директора ОСОБА_4, який діє на підставі Статуту (Виконавець), з однієї сторони та ОСОБА_1 (Замовник) з іншої сторони, укладено Договір про надання послуг про наступне: Виконавець приймає на себе зобовязання надати Замовнику наступні послуги: організація огляду пошкодженого транспортного засобу (ТЗ) з метою опису та фото фіксації усіх пошкоджень,завданих внаслідок настання ДТП / страхового випадку; опису та фото фіксації усіх пошкоджень, завданих внаслідок настання ДТП (страхового випадку:надсилання письмових повідомлень (телеграм) усім учасникам ДТП, страхові компанії (МТСБУ) про проведення огляду пошкодженого ТЗ, виготовлення Протоколу огляду пошкодженого ТЗ. Вартість послуги (винагорода) складає 600,00 гривень. Квитанцією № 02- підтверджується сплата ОСОБА_1 600,00 гривень МП Універсал-ЛТД.

На підтвердження вартості матеріальних збитків позивачем надано суду аварійний сертифікат № 430-10/15 складений 02 жовтня 2015 року аварійним комісаром ОСОБА_5 ТОВ МП «Універсал ЛТД», згідно з висновком якого вартість матеріального збитку,завданого власнику автомобілю НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП складає: 35830, 07 гривень з ПДВ на запчастини.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З зазначених вище підстав, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає до стягнення матеріальна шкода у загальному розмірі 36430,07 гривень, до якої увійшла сума збитків завданих у звязку з пошкодженням транспортного засобу у розмірі 35830,07 гривень, та грошова сума сплачена за роботу експерта у розмірі 600 гривень. Суд не погоджується з правовою позицією сторони відповідача в тієї частині, що у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити, тому що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «СК «Україна», тому що правова позиція відповідача не узгоджується з правовою позицією Верховного суду України у справі №-2808 цс 15, згідно з якою при розгляді цієї справи Верховний суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою з ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. У Постанові від 20 січня 2016 року Верховний суд України зазначив, що особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (частина перша статі 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статі 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частиною першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа, відмовилася від права наданого їй на підставі договору, сторона яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищевикладене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, як завдала шкоди є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

В судовому засіданні також встановлено, що протиправними діями відповідача позивачу завдана певна моральна шкода.

Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно зі статтею 9 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно зі ст.269 Цього Кодексу потерпілим є особа, якому адміністративним правопорушенням завдана моральна, фізична або майнова шкода. З цих підстав суд вважає, що в даному випадку позивач переніс моральні страждання і у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача, і у зв'язку з пошкодженням його майна. В контексті статті 23 ЦК України при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Законодавець вказує, що межах розумності важливо правильно визначити розмір моральної шкоди в залежності від тяжкості моральних витрат, тривалості страждань, наслідки завданої шкоди відповідачем, а також часу необхідного на відновлення психічного стану позивача. У даному випадку суд враховує безумовні стражданні які позивач зазнала у зв'язку з ДТП, в тому числі і у звязку з перенесеним стресом. ОСОБА_1 зазнав душевних страждань пов'язаних з повним перетворенням життєвих можливостей, оскільки сам факт ДТП приніс хвилювання та страждання. У звязку з пошкодженням його транспортного засобу він вимушений був вживати дії повязані з отриманням страхового відшкодування, звертатися до страхової компанії, зустрічатися з адвокатами, оплачувати їх послуги за власний рахунок. Позивач був позбавлений можливості користуватися належним йому автомобілем у звязку з його пошкодженням з вини відповідача, що стало причиною для вжиття додаткових заходів для організації його життя. З урахуванням вимог розумності і справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди у сумі 2000 гривень.

Судові витрати у вигляді судового збору, на підставі ст.88, 89 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню з відповідачів в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України ст.ст. 15, 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи ПАТ «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 36 430 гривень (тридцять шість тисяч чотириста тридцять) гривень 07 копійок на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 2000 (дві тисячі) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 21 копійку суму сплаченого судового збору.

В решті частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.

Головуючий: