Справа № 350/195/16-ц
Номер провадження 2/350/545/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд -

В С Т А Н О В И В:

У своїй позовній заяві позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 134812 гривень, в рахунок покриття рівня інфляції за невиконання умов договору позики - 11847 гривень, три проценти річних з простроченої суми - 3435 гривень, а всього 150094 (сто п'ятдесят тисяч дев'яносто чотири ) гривні та стягнути з відповідача в його користь витрати по справі.

В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, в частині стягнення основної суми заборгованості вимоги зменшив на 2000 доларів США, в рахунок погашення заборгованості за договором позики просив стягнути крім заявленої суми ще 7200 гривень процентів.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач 07 лютого 2015 року позичив у нього 1600 доларів США, які він передав йому готівкою в день укладення договору позики. 18 лютого 2015 року він позичив відповідачу 400 доларів США, а 27 лютого 2015 року позичив 4600 доларів США та 200 Євро, що на даний час відповідно до курсу національного банку становить 134812 гривень. Позичені грошові кошти відповідач зобов'язувався повернути до 12 квітня 2015 року. Для підтвердження укладеного між ними договору позики грошових коштів, відповідачем видані власноруч написані розписки. Таким чином між ними було укладено письмовий договір позики грошей, в якому були передбачені всі права та обов'язки сторін. Після настання строку повернення відповідачем грошових коштів, на його вимогу повернути борг, відповідач просив почекати тому, що в нього виникли фінансові труднощі і він поверне гроші пізніше. Він неодноразово намагався в добровільному порядку вирішити питання про повернення відповідачем грошей, але до цього часу останній борг не повернув. За таких обставин, відповідач має сплатити суму нарахованої інфляції та три відсотки річних від суми неповернутого боргу. У зв'язку з невиконанням зобов'язання просить стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних та проценти за користування коштами.

Позивач у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, його представник по дорученню ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково, вважає, що до стягнення підлягають - основний борг в сумі 81365 гривень, 3% -2074 гривні та судовий збір у розмірі 1252 гривень.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,які беруть участь у справі,мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно власноручно написаних та підписаних ОСОБА_2 розписок, останній 07 лютого 2015 року позичив у ОСОБА_1 1600 доларів США, 18 лютого 2015 року позичив 2600 доларів США та 200 Євро, а 27 лютого 2015 року - 400 доларів США,а в якості винагороди зобов'язувався надати три куби обрізної дошки. Відповідач зобов'язався повернути позичену суму до 12 квітня 2015 року.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - розписки відповідача.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається в простій письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено встановлення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку в разі, якщо договором не встановлено розмір процентів від суми позики. Згідно зі ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 цього кодексу, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошову суму, що була передана останньому в строк, встановлений договором.

Оскільки в розписці від 27 лютого 2015 року не визначено розмір процентів за користування позичковими коштами, однак встановлено, що відповідач в якості винагороди надасть три куба обрізної дошки, вартість яких становить 7200 гривень, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми в якості винагороди за користування позичковими коштами.

Що ж стосується вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат, суд вважає що така до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Оскільки відповідач не надав суду інших доказів про співвідношення курсу гривні до долара США на день ухвалення рішення, суд бере до уваги офіційний курс гривні щодо іноземних валют станом день подання позову.

Аналізуючи представлені суду сторонами в підтвердження та заперечення позову докази в їх сукупності суд вважає, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу - 3000 доларів (а.с.3,6) що згідно офіційного курсу складає - 80160 гривень (3000 х 26.72), 200 євро (а.с.6) що становить 5952 (200 х 29.76) гривні, разом 86112 гривень (80160 + 5952 ) боргу за договором позики, 2194 гривні (86112 х 3% : 365 х 310 ) три проценти річних з простроченої суми, 7200,00 гривень в рахунок вартості обрізної дошки, а всього 95506 гривень.

Питання судових витрат, пов'язаних з розглядом справи суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України.

На підставі ст.ст.526, 625, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 86112,00 гривень гривень боргу за договором позики, 2194,00 гривні три проценти річних з простроченої суми, 7200,00 гривень в рахунок вартості обрізної дошки, а всього 95506 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 955,06 гривень судового збору.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга, яка подається до апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: