Провадження №2/521/4151/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, до ОСОБА_2 як законного представника неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи відділу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради, про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, до ОСОБА_2 як законного представника неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи відділу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради, про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1, в якому просить суд виселити відповідачів та осіб, проживаючих разом з ними, з квартири АДРЕСА_2. Свій позов обґрунтовує тим, що рішенням Малиновського районного суду міста ОСОБА_7 від 22 липня 2010 року розглянуто позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю, зняття з реєстраційного обліку та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_8, Першої державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Даним рішенням визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 20.11.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, згідно з яким ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_8 купила квартиру АДРЕСА_1. Зобовязано ОСОБА_8 повернути ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3. Зобовязано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 108 575 гривень, отримані за договором купівлі-продажу. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.10.2015 року рішення Малиновського районного суду залишено без змін. На виконання рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_7 від 22 липня 2010 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 29.10.2015 року право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1. Однак за останній період коли спір розглядався в апеляційному суді, відповідачка ОСОБА_2 заселилася та проживає у спірній квартирі разом зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_9. Крім цих осіб в квартирі проживають та зареєстровані ОСОБА_5 рідний брат відповідачки, ОСОБА_6 мати відповідачки. Крім цього у належній позивачці квартирі, періодично разом із з відповідачам проживають різні сторонні особи, які як і відповідачі відмовляються виселятися у добровільному порядку, що стало причиною для звернення ОСОБА_1 з вказаним позовом до суду. Оскільки відповідачі відмовляються виселятися з квартири та чинять позивачці перешкоди в користуванні власністю, вона вимушена звернутися з наступним позовом до суду.

В судове засідання 01.09.2016 року представниця позивачки ОСОБА_1 не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що вимоги своєї довірительки підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у уточненій позовній заяві, справу розглянути в її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2, яка викликалася в судові засідання як відповідачка особисто і як законний представник малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_9, в судові засідання не зявлялася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових повісток. Причини неявки суду не повідомила.

Відповідачка ОСОБА_6 в судові засідання не зявилася, про час та розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписки про отримання судових повісток. 20.07.2016 року до канцелярії суду подана заява представника відповідачки ОСОБА_6 ОСОБА_7 про відкладення справи призначеної до розгляду на 21.07.2016 року у вязку з його зайнятістю у іншому процесі.

31.08.2016 року до канцелярії суду подана заява ОСОБА_6 про відкладення справи, у звязку з зайнятістю її представника ОСОБА_7 в іншому процесі.

Відповідач ОСОБА_5 в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради в судові засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, підлягають задоволенню з наступних підстав, що до зняття з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2007 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Договір посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 6-1269, а 28.11.2007 року у встановленому законом порядку зареєстрований ОСОБА_8 в КП «ОМБТІ та РОН» (реєстровий номер № 6819972).

04.08.2008 року ОСОБА_8 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю, зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання. ОСОБА_1 предявила зустрічний позов про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсним.

Рішенням Малиновського районного суду міста ОСОБА_7 від 22 липня 2010 року задоволено зустрічний позов ОСОБА_1, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири № 3 розташованої по вулиці Генерала Ватутіна, 11 в м. Одесі від 20.11.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 6-1269, за яким ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_8 купила квартиру АДРЕСА_1. Зобовязано ОСОБА_8 повернути ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1. Зобовязано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 108575 гривень отримані за договором купівлі-продажу.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.10.2015 року рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_7 від 22.07.2010 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивачка надала суду Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, про реєстрацію права власності індексний № 29932480 від 07.06.2016 року, виданий Держаним підприємством «Центр обслуговування громадян», в якому вказано: Актуальна інформація про державну реєстрацію права власності, а саме: номер запису про право власності: 14847658, Власниця ОСОБА_1; реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01 дата та час державної реєстрації 01.06.2016 17:22:14, Державний реєстратор: ОСОБА_11, Державне підприємство «Центр обслуговування громадян», Одеська область. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 8-3397, вданий 03.08.2004, видавник: ДН Першої Одеської ДНК ОСОБА_12 Розмір частки: 1/1.

В своєму позові ОСОБА_1 вказувала, що їй стало відомо про проживання відповідачів у належній їй квартирі, які зареєструвалися та заселилися у спірну квартиру після того як апеляційний суд Одеської області 29 жовтня 2015 року залишив в силі рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_7 від 22 липня 2010 року, яким спірна квартира була повернута у власність позивачки.

З довідки (виписки із домової книги про склад родини та реєстрацію) № 2119 від 08.06.2016 року, виданій дільницею №4 КП ЖКС «Хмельницький», вбачається, що у квартирі № 3 по вулиці Генерала Ватутіна зареєстровані та постійно проживають: ОСОБА_2 відповідальний, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 30.10.2015 року; ОСОБА_5 брат, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 06.06.2014 року; ОСОБА_6 мати, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 30.10.2015 року; ОСОБА_3 дочка, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 30.10.2015 року; ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 30.10.2015 року.

Таким чином, проаналізувавши документи викладені вище у мотивувальній частині рішення, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відповідачів ОСОБА_2, її неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також ОСОБА_5, ОСОБА_6, і усіх інших осіб що мешкають разом з ними, з огляду на наступне. Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ч.ч.1-2 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Матеріалами справи встановлено, що саме позивачка ОСОБА_1 є власницею спірної квартири, а право власності ОСОБА_8 скасовано на підставі судових рішень. Наведе свідчить про те, що позивачка, як власниця житла, має право на виселення відповідачки ОСОБА_3 (ОСОБА_8) з квартири, разом з особами, що мешкають з нею, зі зняттям її з реєстраційного обліку, як такої, що в силу закону втратила право користування житлом.

Відповідачі ОСОБА_3, та ОСОБА_9 малолітні діти відповідачки ОСОБА_2, а також відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_5 вселилися у квартиру АДРЕСА_1 у 2015 році зі згоди колишнього власника квартири ОСОБА_2. На даний час єдиною власницею спірного житла є ОСОБА_1, право власності якої виникло та зареєстровано у встановленому законом порядку, а відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_5 є членами сімї ОСОБА_1, що ніким не оспорюється, навпаки підтверджується довідкою про склад сімї та прописку.

Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника. Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої він вселився, права власності на це житло, а отже припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені на користування житлом. Права відповідачів, які не є власниками спірної квартири, на користування нею були похідними від прав колишнього власника цієї квартири, а з припиненням його права власності припинилося і право користування житлом відповідачами.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивачка ОСОБА_1 є власницею квартири, права якої поновлено в судовому порядку, яка не давала згоди на вселення та реєстрацію у ній відповідачів, а останні вселилися та проживають в ній зі згоди колишнього власника, право власності якого припинено, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині зобовязання відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_5 не чинити позивачці перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою та виселення їх з квартири ОСОБА_1, з підстав передбачених статями 98,116,168 ЖК, оскільки після того, як особа до якої вони вселилася позбулася права власності, вони стали тимчасовими жильцями.

Стосовно вимог позивачки щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до Закону України від 11.12.2003 року № 1382 1У «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна або припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових та службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Зі змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що підставою для зняття з реєстрації є рішення про виселення особи з житлового приміщення. Таким чином рішення суду про виселення особи житлового приміщення є підставою для зняття даної особи з реєстрації.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 29, 317, 319, 321, 334, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст.ст. 5-8, 10, 11, 15, 57-60, 62, 64, 195, 196, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, до ОСОБА_2 як законного представника неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи відділу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради, про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_2 як законного представника неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_1 в здійсненні права користування квартирою № 3 в будинку № 11 по вулиці Генерала Ватутіна місті Одесі.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та осіб, проживаючих разом з ними з квартири АДРЕСА_4.

Рішення суду є підставою для Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області для зняття ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_5.

В решті частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.

Головуючий: