Провадження № 2/537/463/2016
Справа № 537/1737/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2016 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І., при секретарі Яворській А.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, заступника начальника ОСОБА_2 обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області ОСОБА_3, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою відповідно до якої просив суд винести рішення яким стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області на його користь 10 000 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що 01 жовтня 2015 року на адресу ПП «Біамід», де він працює на посаді керівника, від ОСОБА_2 ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення №1415 від 25.09.2015 року, складений головним ДРІ відділу адміністрування ЄСВ ОСОБА_2 ОДПІ ОСОБА_4, про те, що керівником ПП «Біамід» ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено єдиний соціальний внесок за липень 2015 року по строку сплати не пізніше 20.08.2015 року, фактично сплачено 21.08.2015 року, несвоєчасно сплачено 966 грн. 50 коп. Порушено ч.3 ст. 165 КУпАп та п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік Єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування» та постанова по справі про адміністративне правопорушення АА №102913 від 25.09.2015 року заступника начальника ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_3, по результатам розгляду протоколу від 25.09.2015 року №834223 серії АА, якою постановлено притягти його до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за порушення ч.3 ст.165 -3 КУпАП та пп.1.п.1 ст. 26 Закону України «Про збір та облік Єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування».

Вважаючи дану постанову незаконною, він оскаржив її до Головного управління ДФС України в Полтавській області, але йому було надано відповідь про розгляд скарги, відповідно до якої йому було відмовлено у поновленні строку на оскарження постанови, а його скаргу було залишено без розгляду, тобто фактично питання щодо правомірності постанови по справі про адміністративне правопорушення АА №102913 від 25.09.2015 року вирішено не було.

Не погодившись з даною постановою, в подальшому він оскаржив її до суду. Так, 22.12.2015 року постановою Крюківського районного суду м.Кременчука по справі №537/4734/15а задоволено у повному обсязі його позов до ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області про скасування постанови про накладення на його адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.

Постанову ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 25.09.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 165 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у сумі 680 грн. скасовано.

В постанові Крюківського районного суду Полтавської області від 22.12.2015 року зазначено, що «судом встановлено, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності складено без підпису зазначеної відповідальної особи, а саме позивача ОСОБА_1, без пояснення останнього та без участі останнього. Враховуючи зазначені вимоги закону щодо порядку розгляду справи, судом встановлено, що дійсно розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався з порушенням процесуальних норм, в результаті якого залишилось незясованим питання: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у вчинені адміністративного правопорушення. Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 дотримано вимоги Закону України «Про збір та облік Єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування», щодо сплати єдиного внеску, нарахованого в липні 2015 року не пізніше 20 числа наступного місця, що підтверджується копіями платіжних доручень №45 від 20.08.2015 року на суму 1020 грн. та №46 від 20.08.20.15 року на суму 60 грн.»

Отже адміністративне правопорушення в якому його було звинувачено ОСОБА_2 ОДПІ, він не вчиняв та адміністративне стягнення на нього було накладено незаконо. Незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності за проступок, якого він не вчиняв завдало йому морального страждання, які полягають у душевних стражданнях та перейманнях за свою репутацію, турботі про необхідність виправдовувати себе, необхідності звертатися до суду за захистом своїх прав. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює в 10 000 грн., визначаючи розмір відшкодування, він враховував сам факт вчинення незаконних дій відносно нього представниками органу державної влади, характер таких дій (повязані із здійсненням його професійної діяльності), тривалість періоду, який був необхідний для відновлення порушеного права (постанова про адміністративне правопорушення у відношенні його винесена 25.09.2015 року, а постанова суду про її скасування набрала чинності 15.02.2016 року, тобто процес оскарження тривав майже 5 місяців), вимушені додаткові матеріальні затрати на правову допомогу, а також очевидні душевні переживання, повязані з цими подіями. В звязку з вищевикладеним, він змушений був звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з»явився з невідомих суду причин.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені у позові.

Відповідач - заступник начальника ОСОБА_2 обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області ОСОБА_3 до судового засідання не з»явилась, направила до суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі у зв»язку з його необґрунтованістю.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити в повному обсязі в звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Представник відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області в судовому засіданні у задоволенні позову проси відмовити у зв»язку з його необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 25 вересня 2015 року головний ДРІ відділу адміністрування ЄСВ ОСОБА_2 ОДПІ ОСОБА_4 склала протокол про адміністративне правопорушення серії АА 834223, в якому зазначено, що керівником ПП «Біамід» ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено єдиний соціальний внесок за липень 2015 року, по строку сплати не пізніше 20.08.2015 року, фактично сплачено 21.08.2015 року, чим порушено ч.3 ст. 165 - 1 КУпАП та п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік Єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування», за що передбачена відповідальність ст..165 -1 ч.3 КУпАП.

25 вересня 2015 року заступник начальника ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_3, розглянувши протокол від 25.09.2015 року серії АА №834223, винесла постанову про накладення адміністративного стягнення серії АА №102913, якою ОСОБА_1 притягнула до адміністративної відповідальності за ст.. 165 - 1 ч.3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що останній несвоєчасно сплатив єдиний соціальний внесок за липень 2015 року, по строку сплати не пізніше 20.08.2015 року, фактично сплачено 21.08.2015 року, чим порушив ч.3 ст. 165 КУпАП та п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік Єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування».

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.12.2015 року, яка набрала законної сили 15.02.2016 року, постанову ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 25.09.2015 року серії АА №102913 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 165-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. - скасовано.

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст..1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Вичерпний перелік підстав, з яким пов'язується виникнення у особи права на відшкодування шкоди, визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно зі ст. 38 КПК України, органами досудового розслідування є, зокрема, органи, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 ПК України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що орган податкової служби, службовими особами якого було складено протокол про адміністративне правопорушення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 165-3 КУпАП та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , діяв як орган, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, а тому, відповідно до ст. 38 КПК України, на виниклі правовідносини поширюється дія Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, зокрема завдана громадянинові внаслідок незаконного накладення штрафу.

Із змісту наведеної норми Закону вбачається, що перелік випадків, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду є вичерпним.

Згідно ст..2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.

Оскільки, як встановлено судом, постанова ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 25.09.2015 року серії АА №102913 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 165-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. скасована, то у позивача виникло право на відшкодування шкоди.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі

інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст..ст.10, 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Із змісту вказаних норм Закону вбачається, що саме на позивача покладено обов»язок надати суду докази, щоб свідчили про: спричинення йому моральної шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Тобто позивач повинен довести факт того, що він зазнав втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ.

При обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності за проступок, який він не вчиняв, завдало йому моральні страждання, які полягають у душевних стражданнях та перейманнях за його репутацію, турботі про необхідність виправдовувати себе, необхідність звертатися до суду за захистом його порушених прав. При цьому позивач враховує сам факт вчинення відносно нього незаконних дій, період, який був необхідний для відновлення порушеного права, вимушені додаткові матеріальні витрати на правову допомогу та очевидні душевні переживання, що пов»язані з цими подіями.

Між тим, як вбачається із постанови Крюківського районного суду м.Кременчука від 22.12.2015 року, справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення розглядалась у відсутність позивача та його представника. Належних доказів того, що у зв»язку з розглядом вказаної справи позивач поніс матеріальні витрати на надання йому правової допомоги, суду не надано та не надано доказів, щоб свідчили про те, що позивач чи його представники з»являлися за викликами до Автозаводського ВДВС ОСОБА_2 МУЮ, у зв»язку з виконанням постанови ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 25.09.2015 року серії АА №102913 та останній поніс у зв»язку з цим додаткові матеріальні витрати чи матеріальні витрати на сплату штрафу. Також позивачем не надано докази, які б свідчили, що внаслідок дій відповідача настали вимушені зміни у його життєвих, виробничих (ділових) стосунках чи було знижено його престиж, ділову репутацію.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, тобто не надано суду належних доказів, які б свідчили про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача, він зазнав втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань або інших негативних явищ.

Також, суд, вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, зокрема, у рішеннях від 25.10.1993 року у справі «Гольм проти Швеції»; від 29.11.1996 у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», від 13 липня 2006 року у справі «Сілін проти України», від 15 травня 2008 року «Надточій проти України», висловлює позицію, що висновок про порушення прав є само по собі справедливою сатисфакцією за будь-яку моральну шкоду.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст.23, 1174 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, заступника начальника ОСОБА_2 обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області ОСОБА_3, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: