Справа № 212/7297/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Пустовіт О.Г.,

при секретарі - Водоп'янової Ю.С.,

за участю представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_3" про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,-

В C Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року позивач звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_3" (надалі - ПАТ "Євраз ОСОБА_3"), який в подальшому був уточнений про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати - 1264,71 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - 85 936,20 грн., моральної шкоди - 10 000 грн., витрати на правову допомогу - 4 790, 80 грн. На підтвердження заявлених вимог вказав, що він працював на різних посадах в ПАТ " Євраз ОСОБА_3" з 10.01.1994 по 21.04.2003. В період роботи на підприємстві неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади працівникам підприємства. Під час звільнення він не отримав усі належні виплати, а саме відповідачем не вірно були нараховані виплати під час основних та додаткових щорічних відпусток. У 2012 році він звернувся на підприємство із заявою про проведення перевірки правильності нарахувань. За результатами проведеної перевірки було донараховано 587,93 грн.. 15.05.2015 він знову звернувся до відповідача із заявою, про здійснення виплати середнього заробітку за частину затримки виплати недоплаченої заробітної плати з дня, наступного за днем звільнення, компенсації втрати частини у зв'язку з порушенням строків її виплати, яка здійснена у 2012 році. В добровільному порядку зробити нарахування відповідач відмовився. На протязі багатьох років його роботи, відповідач обманював його у відношенні виплати належної йому заробітної плати, щоб доказати свою правоту, він повинен постійно звертатись до адміністрації підприємства, переживати, що негативно позначається на його здоров'ї, своїми діями відповідач причинив йому моральні страждання. Тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_4 підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутністю.

Представник відповідача ПАТ "Євраз ОСОБА_3" ОСОБА_1 з позовними вимогами не погодився у повному обсязі, крім усних пояснень надав суду письмові заперечення, вимоги позивача вважає безпідставними та такими що задоволенню не підлягають.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з 10.03.1994 по 21.04.2003 з ПАТ «Євраз ОСОБА_3».

ОСОБА_3 встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач під час звільнення не отримав усі належні виплати. У грудні 2012 року з ним проведено повний розрахунок, а саме донараховано недоплачену заробітну плату за час відпусток за період роботи 587,93 грн., що становить 71% від загальної суми заборгованості відповідно до спільної постанови №3 від 06.02.2012 та виплачено з відрахуванням податків 499,74 грн.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, які зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за ст. 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не здійснення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного ОСОБА_3 України від 22 лютого 2012 р. № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Вирішуючи позовні вимоги стосовно компенсації втрати частини заробітної плати в звязку із порушенням строку її виплати, суд прийшов до наступних висновків. Сторони не оспорюють час перебування позивача у відпустці, та відповідно до довідки наданої відповідачем встановлено, що позивач знаходився у відпустці та йому донарахована заробітна плата за період з квітня 1997 року по 2003 рік. Спір, щодо розміру нарахованої заробітної плати за період відпусток між сторонами відсутній.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час відпусток, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей та компенсації за невикористані відпустки встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується при наданні працівникам відпусток. Пунктом 10 Порядку передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригується на коефіцієнті підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.95 , Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 та Постановою КМУ від 21.02.2001 №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обовязкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації.

Відповідно до ст. 34 закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно п. 2 Положення про компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати - компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток.

Нарахування компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з 01.01.2001 здійснюється згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими. При розрахунку суми компенсації застосовується нарахована заробітна плата за мінусом суми податку з доходів фізичних осіб, а також взносів до соціальних фондів. Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обов'язок з нарахування та сплати якої, згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобов'язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 цього Закону).

Рішенням Конституційного ОСОБА_3 України від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, визнано, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати повинна розраховуватися з квітня 1997 року по листопад 2012 року, за кожну нараховану відпустку окремо, по час фактичної виплати заборгованості. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2011 №23/446 та листом Верховного ОСОБА_3 України " Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 №62-97р. визначено, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості ( на момент її виникнення) на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Розмір компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати складає 1264,71 грн. із наступного розрахунку:

- позивачу була надана відпустка в період за березень - квітень 1997 року, сума невиплаченої заробітної плати у розмірі 71% склала - 22,62 грн., приріст індексу споживчих цін становив 4,55 з квітня 1997 року по 2011 рік включно ( 106,36 х 120,00 х 119,2 х 125,8 х 106,1 х 108,2 х 112,3 х 110,3 х 111,6 х 116,6 х 122,3 х 112,3 х 109,1 х 104,6 -100) х 22,62) :100 = 4,55 х 22,62 = 102,94 грн.;

- відпустка в період за листопад - грудень 1997 року, сума невиплаченої заробітної плати у розмірі 71% склала - 54,33 грн., приріст індексу споживчих цін становив 4,29 з грудня 1997 року по 2011 рік включно ( 101,4 х 120,00 х 119,2 х 125,8 х 106,1 х 108,2 х 112,3 х 110,3 х 111,6 х 116,6 х 122,3 х 112,3 х 109,1 х 104,6 -100) х 54,33) :100 = 4,29 х 54,33 = 233,40 грн.;

- відпустка за січень 1998 року, сума невиплаченої заробітної плати у розмірі 71% склала - 26,53 грн., приріст індексу споживчих цін становив 4,16 з лютого 1998 року по 2011 рік включно ( 118,5 х 119,2 х 125,8 х 106,1 х 108,2 х 112,3 х 110,3 х 111,6 х 116,6 х 122,3 х 112,3 х 109,1 х 104,6 -100) х 26,53) :100 = 4,16 х 26,53 = 110,28 грн.;

- відпустка в період за жовтень - листопад 1998 року, сума невиплаченої заробітної плати у розмірі 71% склала - 6,64 грн., приріст індексу споживчих цін становив 3,626 з листопада 1998 року по 2011 рік включно ( 106,3 х 119,2 х 125,8 х 106,1 х 108,2 х 112,3 х 110,3 х 111,6 х 116,6 х 122,3 х 112,3 х 109,1 х 104,6 -100) х 6,64) :100 = 3,626 х 6,64 = 24,00 грн.;

- відпустка за грудень 2000 року, сума невиплаченої заробітної плати у розмірі 71% склала - 37,01 грн., приріст індексу споживчих цін становив 1,9 з січня 2001 року по 2011 рік включно (106,1 х 108,2 х 112,3 х 110,3 х 111,6 х 116,6 х 122,3 х 112,3 х 109,1 х 104,6 -100) х 37,01) :100 = 1,9 х 37,01 = 70,39 грн.;

- відпустка за період липень - жовтень 2001 року, сума невиплаченої заробітної плати у розмірі 71% склала - 6,68 грн., приріст індексу споживчих цін становив 1,76 з серпня 2001 року по 2011 рік включно (102,5 х 108,2 х 112,3 х 110,3 х 111,6 х 116,6 х 122,3 х 112,3 х 109,1 х 104,6 -100) х 6,68) :100 = 1,76 х 6,68 = 11,80 грн.;

- відпустка за період березень - квітень 2002 року, сума невиплаченої заробітної плати у розмірі 71% склала - 304,57 грн., приріст індексу споживчих цін становив 1,86 з квітня 2002 року по 2011 рік включно (104,47 х 108,2 х 112,3 х 110,3 х 111,6 х 116,6 х 122,3 х 112,3 х 109,1 х 104,6 -100) х 304,57) :100 = 1,86 х 304,57 = 565,90 грн.;

- відпустка за період жовтень - листопад 2002 року, сума невиплаченої заробітної плати у розмірі 71% склала - 81,39 грн., приріст індексу споживчих цін становив 1,79 з листопада 2002 року по 2011 рік включно (102,11 х 108,2 х 112,3 х 110,3 х 111,6 х 116,6 х 122,3 х 112,3 х 109,1 х 104,6 -100) х 81,39) :100 = 1,79 х 81,39 = 146,00 грн.;

- відпустка за період січень - березень 2003 року, сума невиплаченої заробітної плати у розмірі 71% склала - 46,75 грн., приріст індексу споживчих цін становив 1,69 з лютого 2003 року по 2011 рік включно (106,6 х 112,3 х 110,3 х 111,6 х 116,6 х 122,3 х 112,3 х 109,1 х 104,6 -100) х 46,75) :100 = 1,69 х 46,75 = 79,24 грн.;

Загальний розмір компенсації становить 102,94 + 233,40 + 110,28 + 24,00 + 70,39 + 11,80 + 565,90 + 146,00 + 79,24 = 1 264,71 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.04.2003 по день звернення до суду, суд приходить до висновку, що вказані вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, а саме в день звільненні або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Таким чином, для нарахування вказаних сум необхідно визначити не тільки початок перебігу строку, а і кінець, тобто, день фактичного розрахунку.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди на користь позивача у розмірі 5000 грн., суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, підлягають задоволенню частково, беручи до уваги конкретні обставини по справі, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довго тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума в розмірі 1000 грн.

Стосовно заперечень відповідача з приводу застосування строків позовної давності до даного спору, суд вказує, що дана заява не можу бути задоволена. Так, згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати фізичних осіб, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони.

Враховуючи, що в матеріалах справи, є акт приймання - передачі послуг з надання правової допомоги, розрахункова квитанція серія ААРА № 156019 від 25.08.2015 про сплату позивачем суми 4790,80 грн., суд вважає необхідних відшкодувати ОСОБА_2 витрати на правову допомогу за рахунок підприємства ПАТ " Євраз ОСОБА_3".

Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10-11, 60, 84,88, 212-215 ЦПК України, ст. 15,116,117, 237-1, 238 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», «Про компенсацію громадянам частини доходів в звязку із порушенням строків їх виплати», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_3" про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_3" на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини заробітної плати за час відпусток зв'язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари та тарифи на послуги у розмірі 1264 ( одна тисяча двісті шістдесят чотири) гривень 71 копійка, без утримання податків та обов'язкових платежів.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_3" на користь ОСОБА_2 1000 (одна тисяча) гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, спричиненої несвоєчасною виплатою заробітною плати.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_3" на користь ОСОБА_2 в якості відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 4790 ( чотири тисячі сімсот дев'яносто) гривень 80 копійок.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Євраз ОСОБА_3" на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Г. Пустовіт