Ухвала

іменем України

10 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКасьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2014 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 01 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із позовом, у якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій він розташований, в рахунок погашення боргу ОСОБА_7 за кредитним договором у розмірі 3 507 010 грн, виселити ОСОБА_6, ОСОБА_7,, ОСОБА_8, ОСОБА_10 з будинку.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 12 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_7 укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 91 400 доларів США з терміном повернення до 12 жовтня 2015 року та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,49 % річних.

На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_6 12 жовтня 2007 року укладено договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_6 передала в іпотеку банку будинок, розташований по АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,1 га по АДРЕСА_1

24 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір відступлення права вимоги, згідно якого відбулося відступлення позивачу права вимоги за договором кредиту та іпотеки.

Оскільки боржник ОСОБА_7 належним чином не виконував свої зобов'язання, станом на 13 серпня 2012 року утворилась заборгованість в розмірі 3 507 010 грн, яка складається: 83 252,90 доларів США, що становить 665 440 грн 43 коп., - заборгованість за тілом кредиту, 11 104,12 доларів США, що становить 88 825 грн 19 коп., - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 752 814 грн 14 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, у зв'язку з чим у позивача виникло право погашення боргу за рахунок предмета іпотеки.

Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2014 року позов задоволено частково.

У рахунок погашення боргу за кредитним договором в розмірі 3 507 010 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок по АДРЕСА_2 який належить на праві власності ОСОБА_6, шляхом продажу предмета іпотеки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від імені ОСОБА_6, з правом укладання договору купівлі-продажу з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням усіх повноважень ТОВ «ОТП Факторинг» продавця, за ціною, не нижче вартості предмета іпотеки, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки.

Виселено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 із житлового будинку АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 22 травня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено та зменшено судом суму боргу з 3 507 010 грн до 1 508 531 грн 24 коп., на погашення якого звертається стягнення на предмет іпотеки.

Рішення суду першої інстанції в частині виселення ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з указаного житлового будинку скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 01 липня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині визначення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 507 010 грн та визначено її у розмірі 712 845 грн 51 коп., в рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет іпотеки на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме: на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та направлено кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки, для погашення загальної заборгованості ОСОБА_7 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог, в іншій частині рішення апеляційного суду залишити без змін, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, а тому відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», умов кредитного договору та договору іпотеки ТОВ «ОТП Факторинг Україна», до якого перейшли права кредитора та іпотекодержателя, має право в рахунок погашення боргу звернути стягнення на предмет іпотеки.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості в рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет іпотеки, виходив з того, що сума боргу визначена рішенням суду від 03 травня 2012 травня, яким на користь ПАТ «ОТП Банк» достроково стягнуто суму боргу з ОСОБА_7 за кредитним договором та визначено її у розмірі 712 845 грн 51 коп., тому в рахунок погашення цієї суми боргу потрібно звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення суду апеляційної інстанції є правильними та такими, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 12 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_7 укладено кредитний договір, за яким банк надав відповідачу 91 400 доларів США на термін до 12 жовтня 2015 року, а він зобов'язався їх повернути та сплатити 12,49 % річних за користування коштами.

На забезпечення виконання цих зобов`язань у цей же день між банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_6 передала в іпотеку банку будинок, розташований по АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,1 га АДРЕСА_1

24 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір відступлення права вимоги, за яким банк передав товариству права вимоги за договорами кредиту та іпотеки.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань за договором кредиту станом на 13 серпня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 3 507 010 грн.

Письмова вимога позивача про усунення порушень та сплату заборгованості задоволена не була.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що 03 травня 2012 року рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, яке набрало законної сили, за позовом ПАТ «ОТП Банк» стягнуто на його користь з ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором станом на 24 лютого 2009 року, яка складається з 83 252,90 доларів США, що становить 665 182 грн 35 коп США, заборгованості за кредитним договором, 2641,08 доларів США, що становить 21 101 грн 96 коп., заборгованості зі сплати відсотків, 26 561 грн 20 коп. штрафних санкцій, а всього 712 845 грн 51 коп.

На виконання цього рішення виданий виконавчий лист, який перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Золотоніського МРУЮ.

За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалюючи рішення, суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно з'ясували та встановили обставини справи, надали належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам та правильно виходили із того, що ОСОБА_7 не виконав взятих на себе зобов'язань за договором кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, і ТОВ «ОТП Факторинг Україна», до якого перейшло право вимоги, має право погасити її за рахунок звернення стягнення на майно, яке передане в іпотеку, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення цих вимог, правильно застосували закон, що регулює відносини, які виникли між сторонами, ухвалили рішення з дотриманням норм процесуального права.

При цьому суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення суми боргу за кредитним договором, в рахунок погашення якої потрібно звернути стягнення на предмет іпотеки, обґрунтовано виходив із того, що рішенням місцевого суду від 03 травня 2012 року визначена сума заборгованості ОСОБА_7 перед банком, тому потрібно звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення саме цього боргу.

Ураховуючи, що судові рішення щодо визначення такої суми боргу позивачем не оскаржені, їх правильність щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення суми боргу, яка визначена попереднім рішенням суду, судом касаційної інстанції не перевіряється.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач пропустив строк позовної давності за кожним із щомісячних платежів, передбачених кредитним договором, та дійшов передчасного висновку щодо розміру заборгованості, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки судом апеляційної інстанції визначена сума боргу, яка відповідає тій, що стягнута за рішенням суду від 03 травня 2012 року, тому питання про дотримання строку позовної давності за кожним із платежів є недоречним.

Доводи касаційної скарги про те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не має права ставити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки не є іпотекодержателем і договір з ним не було переукладено також є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи та договором про відступлення позивачу прав вимоги за договорами кредиту та забезпечення.

Доводи касаційної скарги про те, що судом не застосовано до спірних правовідносин Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07 червня 2014 року, тобто до ухвалення рішення суду першої інстанції, є безпідставними, оскільки самі по собі не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, що узгоджується з правовим висновком, зробленим Верховним Судом України у постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-58цс15.

Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2014 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Черкаської області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2014 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Черкаської області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян
Судді: В.П. Гончар Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко