Справа № 127/9000/16-ц Провадження № 22-ц/772/2315/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50Доповідач Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретарі:ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700 грн. щомісячно з дня подачі заяви до суду, тобто починаючи з 27 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 551, 20 грн. судового збору.

В решті вимог відмовлено.

На таке рішення ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить змінити рішення суду в частині розміру аліментів, встановивши його в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.10.2015 року між сторонами розірвано.

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 093581, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 700 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, врахувавши при цьому те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, яка знаходиться на утриманні позивачки, а також те, що відповідач не має постійної роботи, має нерегулярний, мінливий дохід, наявність у нього ще однієї дитини від попереднього шлюбу, обставини участі відповідача в її утриманні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглядаючи справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін, вірно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини та правильно застосував норми матеріального права.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Колегією суддів встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачкою. У жовтні 2015 року сторони розлучились, відповідач участі у вихованні дочки не приймає та кошті на її утримання не надає.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для зміни рішення суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що на даний час відповідач має важке матеріальне становище, оскільки не працевлаштований, не отримує прибутку, має кредитні зобовязання, заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг, а також те, що житло де він проживає потребує ремонту, колегія суддів не вважає тими обставинами, що спростовують правильні висновки суду першої інстанції, так як відсутність працевлаштування, боргові зобовязання та інші зазначені вище обставини не звільняють відповідача від обовязку утримувати дочку в розмірі, який забезпечував би інтереси дитини.

Не можуть бути підставою для зміни рішення суду також доводи апеляційної скарги про те, що відповідач має незадовільний стан здоровя у звязку з чим потребує дорогого медичного лікування, оскільки наявні в матеріалах справи медичні документи, не свідчать про необхідність дорого лікування відповідача, окрім цього, зазначена обставина також не змінює суть обовязків відповідача утримувати дитину та не є підставою для зменшення розміру аліментів. Колегія суддів також враховує, що відповідач працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини, а не перекладати свої обов'язки щодо утримання дитини на інших осіб.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що на його утриманні перебуває син від попереднього шлюбу, також не звільняє його від обовязку надавати рівноцінне утримання іншій дитині (дочці), в інакшому випадку це суперечило б вимогам ч.ч.7 9 ст.7 і ст.180 СК України. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, судом першої інстанції обґрунтовано враховано обставини участі відповідача в утриманні сина.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_6 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно на підставі ч. 1 ст. 184 СК України.

За таких обставин, та в силу ст.308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування чи зміни не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя : (підпис) ОСОБА_2

Судді : (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом вірно :