У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Савченко В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до закритого акціонерного товариства «Укрбудінвест», Служби безпеки України, треті особи: ОСОБА_3, виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області, про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до закритого акціонерного товариства «Укрбудінвест» (далі - ЗАТ «Укрінвестбуд»), Служби безпеки України про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 14 вересня 2005 року між нею та ЗАТ «Укрінвестбуд» було укладено договір про участь у будівництві житлового будинку, за умовами якого останнє залучило її у пайове будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1, методом передачі замовнику інвестицій у вигляді грошових коштів шляхом перерахування на розрахунковий рахунок замовника. Зазначає, що вона умови вказаного договору виконала, тоді як ЗАТ «Укрінвестбуд» після введення будинку в експлуатацію, квартиру їй не передало, у зв'язку з чим просить зобов'язати останнього в особі керуючого санацією Григоренко О.М. передати їй у приватну власність квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 18 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 14 вересня 2005 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Укрінвестбуд» було укладено договір про участь у будівництві житлового будинку, за умовами якого замовник приймає дольовика у пайове будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1, методом передачі замовнику інвестицій у вигляді грошових коштів шляхом перерахування на розрахунковий рахунок замовника.

Відповідно до довідки до вказаного договору ЗАТ «Укрбудінвест» засвідчило сплату коштів дольовика, позивача у справі, в розмірі 245 737 грн 33 коп. за двокімнатну квартиру № 26, площею 68,58 кв. м, що знаходиться на четвертому поверсі секції № 2 житлового будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до листа керуючого санацією ЗАТ «Укрбудінвест» ОСОБА_2 зазначений вище договір на пайову участь у будівництві розірвано через через несплату позивачем у повному обсязі суми інвестицій. Останній роз'яснено право відшкодування збитків.

Згідно з відповіді Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 15 квітня 2013 року, 17 червня 2011 року зареєстровано декларацію про готовність об'єкту до експлуатації «Багатоквартирний будинок» за адресою: вулиця Миру місто Ірпінь Київська область, замовник об'єкту містобудування ЗАТ «Укрбудінвест».

Згідно зі списком інвесторів будівництва житлового будинку АДРЕСА_1, інвестором квартири № 26, загально площею 73,50 кв. м, зазначено Службу безпеки України.

Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 01 червня 2010 року № 119/1 про включення жилих приміщень до складу службових було включено спірну квартиру до числа службових приміщень з наступним закріпленням за Департаментом господарського забезпечення Служби безпеки України, затверджено рішення керівництва Служби безпеки України від 03 березня 2010 року № 4 «Про надання службових жилих приміщень» співробітникам Служби безпеки України та вирішено видати ордери на квартири після надання виконавчому комітету Ірпінської міської ради документів та після введення в експлуатацію будинку АДРЕСА_1.

Таке рішення позивачем не оскаржувалося і є чинним. Спірна квартира, як службова надана третій особі по справі - ОСОБА_5

Як убачається з наданих суду оскаржуваних судових рішень, позивач просила захистити її порушене право шляхом зобов'язання передати їй у приватну власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

За правилами ст. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 190 ЦК Українимайном як особливим об'єктом вважається річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу - це обумовлене право набуття у майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Майновими визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист цих прав здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Виходячи з заявлених позовних вимог та наведеного вище, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано відмовили в задоволенні позову, оскільки вимоги про визнання права на майнові права об'єкта інвестування, які є предметом укладеного між сторонами договору, щодо відшкодування збитків ОСОБА_2 не заявляла, що свідчить про те, що позивач не захищає свої майнові права у встановлені спосіб та порядку. Крім того, вказана спірна квартира не знаходиться у власності відповідачів, визнана службовою та виділена ОСОБА_3, право на користування якою ніким не скасовано, а відтак останній не може бути позбавлений такого права шляхом передачі квартири в приватну власність позивачу.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та були предметом перевірки під час розгляду судами попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до закритого акціонерного товариства «Укрбудінвест», Служби безпеки України, треті особи: ОСОБА_3, виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області, про зобов'язання вчинити дії.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.О. Савченко