Справа № 640/5465/16-ц
04 липня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Лях М.Ю.,
при секретарі Хомінської Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором оренди, -
В квітні 2016 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова з вимогою до відповідачів про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за договором оренди № 000010329 від 06.06.2014 року в розмірі 45 160,00 грн., трьох відсотків річних у розмірі 215, 25 грн., пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у розмірі 3 207,91 грн. та інфляційного збільшення у розмірі 406,44 грн., стягнути з ОСОБА_2 вартість орендованого обладнання за договором оренди № 000010329 від 06.06.2014 року в розмірі 7 700,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди № 000010329 від 06.06.2014 року позивач передав у тимчасове платне користування обладнання, а саме: вежу ремонтну ВР 1,2x2 у кількості 1 шт. у комплектації відповідно до акту передачі обладнання, а відповідач зобовязався сплатити вартість оренди цього обладнання та після закінчення строків оренди - повернути обладнання позивачу. Проте відповідач належним чином не виконав зобовязання за договором оренди, внаслідок чого утворилась заборгованість. Зазначає, що 06.06.2014 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до якого, останній поручився перед позивачем за виконання зобовязань ОСОБА_2, що виникли з договору оренди № 000010329 від 06.06.2014 року. За вказаних обставин, позивач звернувся до суду з позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, вказавши про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі.
В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зявилися, були належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надходило, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у матеріалах справи доказів з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.
Судом встановлено та вбачається з копії договору оренди 06.06.2014 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір оренди № 000010329, згідно умов якого позивач передав у тимчасове платне користування обладнання, визначене в додатках до договору, а відповідач зобовязався сплатити вартість оренди цього обладнання та після закінчення строків оренди - повернути обладнання позивачу (арк. справи 7).
На підставі акту передачі обладнання в тимчасове користування від 06.06.2014 року (Додаток до договору оренди № 000010329 від 06.06.2014 pоку), відповідачу ОСОБА_2 було передано наступне обладнання: вежу ремонтну ВР 1,2x2 у кількості 1 шт. (арк. справи 8).
Відповідно до п. 3.1. договору оренди, сплата оренди обладнання відбувається на умовах 100% передоплати на підставі акту прийому-передачі.
Відповідно до п. 4.2. договору оренди - строк оренди обладнання починається з дати, визначеної в акті передачі обладнання в оренду та закінчується датою визначеною в акті здачі обладнання з оренди.
Строк оренди обладнання згідно із актом передачі обладнання встановлений з 06.06.2014 року о 16:00 год. до 10.06.2014 року о 16:00 год. (арк. справи 8).
Відповідно до ч. 1 ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Як вбачається з матеріалів справи, починаючи з 10.06.2014 року відповідач ОСОБА_2 продовжував користуватися орендованим обладнанням. Отже, суд приходить до висновку, що з 10.06.2014 року між позивачем та відповідачем фактично було продовжено договір оренди.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
За користування майном, як передбачено ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Відповідно до п. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Як вбачається з протоколу погодження ціни від 06.06.2016 року (додаток до договору оренди № 000010329 від 06.06.2014 року) розмір орендної плати за перші три доби становить 300 грн. за добу, а більше становить 75,00 грн. за добу (акр. справи 8).
Згідно із прибутковими касовими ордерами ОСОБА_2 у період з 06.06.2014 року по 14.10.2014року здійснював оплату за оренду обладнання на загальну суму 2 840,00 грн. (арк. справи 9-11).
Загальна сума за договором оренди № 000010329 від 06.06.2014 року за користування обладнанням складає 48 000 грн. (3 доби х 300 грн. та 628 діб х 75). Відповідач сплатив 2 840,00 грн., отже, сума боргу по орендній платі за користування обладнанням складає 45 160, 00 грн.
Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2015 року позивач звернувся до відповідача ОСОБА_2 з листом-вимогою про погашення суми заборгованості за договором та надав відповідні рахунки для оплати. Проте, останній не виконав своїх зобов'язань перед позивачем за договором та не надав обґрунтованих заперечень щодо неможливості їх виконання (арк. справи 12-15).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, оскільки станом на сьогоднішній день, зобов'язання відповідач перед позивачем не виконав в повному обсязі, суд вважає правомірним відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та умов договору, нараховування на основну суму боргу у розмірі 45 160,00 грн., трьох відсотків річних у розмірі 215, 25 грн., пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у розмірі 3 207,91 грн. та інфляційного збільшення у розмірі 406,44 грн.
Як вбачається з матеріалів справи 06.06.2014 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до якого, останній поручився перед позивачем за виконання зобовязань ОСОБА_2, що виникли з договору оренди № 000010329 від 06.06.2014 року (арк. справи 18).
Згідно з ч. 1 статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.
Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткова (субсидіарна) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно зі ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.
Відповідно до п.1.2 договору поруки передбачено, що ОСОБА_3 не відповідає за збитки, що спричинені порушенням ОСОБА_2 своїх зобовязань за договором оренди.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідачами не надано до суду будь-яких належних та допустимих письмових доказів в підтвердження відсутності заборгованості за укладеним договором оренди, погашення суми заборгованості, не надано судових рішення, що набрали законної чинності щодо визнання недійсними укладених між сторонами договору оренди та договору поруки, а також будь-яких інших належних та достовірних письмових доказів в спростування заявлених позовних вимог.
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат в солідарному порядку, а саме судового збору в розмірі 566, 90 грн., також підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором оренди - задовольнити.
Відповідачам, які не приймали участь у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях