У х в а л а

іменем україни

10 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Демяносова М.В.Леванчука А.О.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 31 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивувала тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 2 червня 2014 року шлюб між ними розірвано. Син залишився проживати з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач кошти на утримання дитини добровільно не надає, в зв'язку з чим вона звернулась до суду із даним позовом.

Просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти в розмірі 2000 грн, які підлягають індексації, на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 12 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 31 травня 2016 року, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2016 року змінено, зменшено розмір стягуваних аліментів з 2000 грн до 600 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях. Зокрема зазначаючи про те, що відповідач отримує достатній дохід для оплати аліментів у розмірі 2000 грн щомісяця, який отримує від монтажу електрообладнання, встановлення та ремонту опалення, суд обґрунтував цей висновок на підставі Інтернет-оголошення про надання послуг із зазначенням номеру мобільного телефону відповідача, що не є доказом отримання останнім доходу від цієї діяльності.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено. Що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Як вбачається із копії трудової книжки (а.с. 55-57), ОСОБА_5 з 11 серпня 2006 року не працював і отримував виплати по безробіттю.

Інших належних та допустимих доказів отримання відповідачем доходів, не надано.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Було встановлено, що відповідач не має постійної роботи, живе за рахунок тимчасових заробітків, при цьому погодився надавати дитині допомогу у розмірі 600 грн щомісяця, про що зазначив у апеляційній скарзі, що відповідно врахувалось апеляційним судом.

Слід зауважити, що у разі зміни матеріального стану відповідача, позивач не позбавлена права звернутись до суду із відповідною заявою про збільшення розміру аліментів, відповідно до ст. 192 СК України.

Таким чином, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про зменшення суми аліментів.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Демяносов

А.О.Леванчук