Справа № 161/5665/15-ц Провадження № 22-ц/773/1535/16 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Категорія: 27 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Лівандовської-Кочури Т.В.,

суддів Бовчалюк З.А., Русинчука М.М.,

за участю секретаря Концевич Я.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду від 17 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі ПАТ «БМ Банк») звернулося до суду з вищевказаним позовом, покликаючись на те, що 06 березня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав відповідачу грошові кошти у розмірі 99 840 дол. 87 центів США на строк до 05 березня 2018 року зі сплатою 15,57 % річних. Також 06 березня 2008 року між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав відповідачу грошові кошти у розмірі 99 867 дол. 66 центів США на строк до 05 березня 2018 року зі сплатою 15,26 % річних.

На забезпечення виконання зобовязання за вказаними кредитними договорами між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волинькомунпостач» укладено договір іпотеки, за умовами якого товариство передало банку в іпотеку комплекс будівель і споруд, який складається з будівлі контори № 1 загальною площею 543,2 кв.м, будівлі складу № 2 загальною площею 379,0 кв. м, будівлі складу № 3 літ. «Г-1» загальною площею 443,0 кв. м по вул. Дубнівській, 22 у м. Луцьку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 01 березня 2012 року стягнуто з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за кредитним договором від 06 березня 2008 року станом на 20 вересня 2011 року в розмірі 946 025 грн. 11 коп.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 08 травня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором від 06 березня 2008 року станом на 20 вересня 2011 року в розмірі 910 066 грн. 16 коп.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17 грудня 2013 року стягнуто на його користь з ОСОБА_4 заборгованість за вказаним кредитним договором за період з 20 вересня 2011 року по 10 липня 2012 року в розмірі 22 173 грн. 84 коп. та з ОСОБА_2 заборгованість за вищевказаним кредитним договором за період з 20 вересня 2011 року по 10 липня 2012 року в розмірі 21 751 грн. 61 коп. Крім того, даним судовим рішенням у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами від 06 березня 2008 року, що станом на 10 липня 2007 року становила у загальному розмірі 2 137 605 грн. 47 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 06 липня 2008 року.

Позивач вказував, що на виконання вищевказаних судових рішень до банку грошових коштів ні від відповідачів, ні від виконавчої служби не надходило.

Отже, станом на 07 квітня 2015 року заборгованість ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором складає 196 713 дол. 99 центів США, що еквівалентно 4 612 454 грн. 23 коп., а заборгованість, що підлягає стягненню становить 3 677 913 грн. 96 коп. Станом на 07 квітня 2015 року заборгованість за вищевказаним кредитним договором ОСОБА_2 складає 190 309 дол. 62 центи США, що еквівалентно 4 462 287 грн. 67 коп., а заборгованість, що підлягає стягненню становить 3 559 015 грн. 73 коп.

З огляду на викладене, ПАТ «БМ Банк» просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 06 березня 2008 року за період з 10 липня 2012 року по 07 квітня 2015 року в розмірі 3 677 913 грн. 96 коп.; стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 06 березня 2008 року за період з 10 липня 2012 року по 07 квітня 2015 року в розмірі 3 559 015 грн. 73 коп.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2016 року позов ПАТ «БМ Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором від 06 березня 2008 року, що виникла за період з 10 липня 2012 року по 07 квітня 2015 року в розмірі 3 677 913 грн. 96 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором від 06 березня 2008 року, що виникла за період з 10 липня 2012 року по 07 квітня 2015 року в розмірі 3 559 015 грн.73 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 20 травня 2016 року вищевказане рішення суду в частині задоволення позову до ОСОБА_2 скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором від 06 березня 2008 року, що виникла за період з 10 липня 2012 року по 07 квітня 2015 року в розмірі 1 552 798 грн. 09 коп., яка складається з 967 727 грн. 25 коп. відсотків за кредитом, 232 328 грн. 32 коп. пені за порушення сплати відсотків, 352 742 грн. 52 коп. пені за порушення строку сплати кредиту.

В решті позову ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_2 відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року рішення в частині вирішення позову ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з вказівкою, що апеляційний суд не звернув увагу на те, що рішенням міськрайонного суду від 08 травня 2012 року з відповідача стягнуто тіло кредиту у гривневому еквіваленті, а не у валюті кредиту, у звязку із чим, судом не досліджено чи правомірно позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, у звязку із збільшенням курсу валюти кредиту, а саме долара США, тобто апеляційний суд відмовив у задоволенні вимог, які не заявлялися, а заявлені вимоги (стягнення суми у звязку зі зміною курсу валют) не розглянув і свого правового висновку не зробив.

В поданій на судове рішення апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, покликаючись на незаконність рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права, неповноту зясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що після вступу в силу судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, строк кредитного договору закінчується, і з цього моменту банк втрачає право на нарахування процентів за користування кредитом та неустойки, та не має права стягувати заборгованість за кредитним договором.

Судове рішення в частині вимог про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 не оскаржується, тому на предмет законності та обґрунтованості колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника відповідача підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник свої зобовязання за кредитним договором як і за ухваленими судовими рішеннями не виконала, що є підставою для стягнення з неї грошових коштів за вказаним договором.

Проте, з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 повністю погодитись не можна з наступних підстав.

Встановлено, що 06 березня 2008 року між ТзОВ «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 4/32/060308, за умовами якого банк передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 99 867 дол. США 66 центів на строк до 05 березня 2018 року зі сплатою 15,26 % річних.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 08 травня 2012 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором № 4/32/060308 від 06 березня 2008 року станом на 20 вересня 2011 року в розмірі 910 066,16 грн., з яких: строкова заборгованість за кредитом в розмірі 666 624 грн. 65 коп., прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 109 697 грн. 94 коп., прострочена заборгованість по процентах в розмірі 109 717 грн. 47 коп., строкова заборгованість по процентах в розмірі 5 923 грн. 36 коп., пеня на суму несплачених процентів та несвоєчасно сплаченого кредиту в розмірі 18 102 грн. 74 коп. (а.с. 125-127, т. 1).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17 грудня 2013 року стягнуто на користь ПАТ «БМ Банк» з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 4/32/060308 від 06 березня 2008 року в розмірі 21 751 грн. 61 коп., що виникла за період з 20 вересня 2011 року по 10 липня 2012 року і складається з відсотків в розмірі 11 308 грн. 52 коп. та пені в розмірі 10 443 грн. 09 коп. (а.с. 117-121, т. 1).

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 08 травня 2012 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто всю суму боргу з врахуванням тіла кредиту станом на 19 вересня 2011 року, а рішенням цього ж суду від 17 грудня 2013 року стягнуто заборговані відсотки та пеню станом на 10 липня 2012 року.

Отже, відповідно до вищевказаних судових рішень, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за спірним кредитним договором у гривневому еквіваленті без урахування пені за період з 20 вересня 2011 року по 10 липня 2012 року.

Позивач вказує, що станом на 07 квітня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 складає 190 309 дол. США 62 центи, що в гривневому еквіваленті становить 4 462 287 грн. 67 грн. Заборгованість, що підлягає до стягнення з ОСОБА_2 за кредитним договором № 4/32/060308 від 06 березня 2008 року станом на 07 квітня 2015 року становить 3 559 015 грн. 73 коп. (4 462 287,67 грн. 903271,94 грн.).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства зобовязання припиняються виконанням цих же зобовязань, а не закінченням строку договору. У ст. 611 ЦК України вказано, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У договорі, укладеному між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, у частині 1 додаткового договору № 1 від 23 вересня 2009 року встановлено, що процентна ставка за період з 01 вересня 2010 року по 05 березня 2018 року становить 15.26 %. У п.п. 3.4 та 3.5 частини № 2 кредитного договору встановлений порядок нарахування та сплати процентів за користування кредитом. У п. 8.1 передбачено, що при порушені строків погашення кредиту або сплати процентів за користування кредитом Позичальник додатково сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день простроченого платежу.

Відповідно до ст. 1048 ЦПК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів. Розмір та порядок одержання процентів встановлюється договором.

Виходячи із встановлених обставин справи, системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, умов кредитного договору колегія суддів вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

У відповідності до ч.ч. 1 і 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом, пеня підлягають стягненню в межах строку позовної давності.

Таку правову позицію вказано і в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року, від 02 грудня 2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, з відповідачів на користь банку підлягають стягненню прострочена заборгованість за процентами, пеня за несвоєчасне погашення процентів, пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, порушуючи умови кредитного договору № 4/32/060308, свої зобовязання за договором належним чином не виконувала. Ухвалені відносно неї рішення судів від 08 травня 2012 року та 17 грудня 2013 року не виконані.

З наданого позивачем розрахунку встановлено, що несплачене тіло кредиту ОСОБА_2 станом на 07 квітня 2015 року становить 97 365 дол. США 28 центів, а в гривневому еквіваленті - 2 282 973 грн. 70 коп., тобто банк просить стягнути заборгованість по тілу кредиту, яка вже стягнута судовим рішенням від 08 травня 2012 року у гривневому еквіваленті, у звязку із збільшенням курсу валюти кредиту. Так як, зазначене рішення набрало законної сили, а стягнення присуджених сум, у звязку із збільшенням курси валюти кредиту не передбачено вимогами закону, і призведе до повторного стягнення заборгованості по тілу кредиту, а відповідно і до подвійної відповідальності боржника за одне й те ж саме невиконання кредитного договору, то в цій частині позовних вимог, слід відмовити.

Також встановлено, що за весь період сума кредиту не проплачувалася. Розмір процентів за період з 11 липня по 06 квітня 2015 року, згідно наданого позивачем розрахунку становить 967 727 грн. 25 коп. (а.с. 88-89, т. 2). Розмір пені за порушення строку сплати процентів та порушення строку сплати кредиту становить 585 070 грн. 84 коп., із яких: 232 328 грн. 32 коп. пеня за порушення сплати відсотків, 352 742 грн. 52 коп. пеня за порушення строку сплати кредиту (а.с. 89-91, т. 2).

Враховуючи вимоги чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають саме ці вказані суми, а саме проценти в сумі 967 727 грн. 25 коп. і пеня в розмірі 585 070 грн. 84 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Уразі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

У абзаці 1, 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Доводи представника відповідача ОСОБА_3, що банк втрачає право на нарахування процентів та штрафних санкцій, оскільки в законну силу вступило рішення суду про дострокове стягнення як тіла кредиту, так і процентів і пені безпідставні, оскільки суперечать вимогам матеріального права та висловленій позиції з тих норм права Верховним Судом України.

Судом встановлено, що позивачем не пропущено строки позовної давності, оскільки відповідно до ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є частина вимог, право на яку має позивач.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся у встановлені ст. 257 ЦК України строки позовної давності.

Отже в цій частині доводи апеляційної скарги суперечать вимогам матеріального права і нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки проведено відповідно до вимог закону.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже із ПАТ «БМ Банк» на користь ОСОБА_2 слід стягнути 37 763 грн. 23 коп. сплаченого судового збору, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» 3719 грн. 89 коп. (2922,77 + 797,12) сплаченого судового збору.

При ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував вимоги чинного законодавства і ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, що згідно із ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 17 березня 2016 року в даній справі в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором № 4/32/060308 від 06 березня 2008 року, що виникла за період з 10 липня 2012 року по 07 квітня 2015 року в розмірі 1 552 798 грн. 09 коп., яка складається із 967 727 грн. 25 коп. відсотків за кредитом, 585 070 грн. 84 коп. пені за порушення сплати відсотків та порушення строку сплати кредиту.

В решті позовних вимог Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_2 відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на користь ОСОБА_2 3776 грн. 23 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» 3719 грн. 89 коп. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді