Справа № 333/3471/16-ц
Провадження № 2/333/2054/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кулик В.Б.,

при секретарі Довгаль А.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представників третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Виконавчої дирекції до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6, Запорізький авіаційний коледж ім. О.Г. Івченка про відшкодування матеріальної шкоди у порядку зворотної вимоги (регресу), -

ВСТАНОВИВ:

Запорізьке обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Виконавчої дирекції звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6, Запорізький авіаційний коледж ім. О.Г. Івченка про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 8 663 грн. 40 коп. у порядку зворотної вимоги (регресу) на підставі ст. 1191 ЦК України.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

04.12.2015 року приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України допустив наїзд передньою частиною кузову автомобіля на пішохода ОСОБА_6, яка переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу по вул. Іванова в м. Запоріжжі в районі електроопори № 22. В результаті зазначеної ДТП ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження, внаслідок чого настала тимчасова непрацездатність останньої. ОСОБА_6 знаходиться у трудових відносинах з Запорізьким авіаційним коледжем ім. О.Г. Івченка, де 10.12.2015 року було складено акт про нещасний випадок невиробничого характеру № 1. На підставі листків непрацездатності, виданих ОСОБА_6, робочий орган Фонду виплатив їй допомогу по тимчасовій непрацездатності у розмірі 8 663 грн. 40 коп., починаючи з шостого дня непрацездатності (за період непрацездатності з 09.12.2015 року по 22.01.2016 року). Винність відповідача у спричиненні тілесних ушкоджень в результаті нещасного випадку ОСОБА_6 підтверджується ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2015 року по справі № 336/1089/16-к.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав письмові заперечення, у яких проти позову заперечив, зазначивши, що правові підстави для стягнення з відповідача коштів, сплачених відділенням, відсутні, оскільки проведення страхових виплат у даному випадку є обовязком Фонду, проведення таких виплат не є заподіянням Фонду шкоди у розумінні ст. 1166 ЦК України, а отже до спірних правовідносин положення ст. 1191 ЦПК України застосовуванню не підлягають.

Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, у поданій заяві просить проводити судові засідання за її відсутності.

Представники третьої особи у судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, суд встановив наступне.

04.12.2015 року приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України допустив наїзд передньою частиною кузову автомобіля на пішохода ОСОБА_6, яка переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу по вул. Іванова в м. Запоріжжі в районі електроопори № 22. В результаті зазначеної ДТП ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження, внаслідок чого настала тимчасова непрацездатність останньої.

Винність відповідача ОСОБА_5 у спричиненні тілесних ушкоджень в результаті нещасного випадку ОСОБА_6 підтверджується ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2015 року по справі № 336/1089/16-к.

ОСОБА_6 знаходиться у трудових відносинах з Запорізьким авіаційним коледжем ім. О.Г. Івченка, де 10.12.2015 року було складено акт про нещасний випадок невиробничого характеру №1.

На підставі листків непрацездатності, серія АГН № 873180 (з 04.12.2015 року по 21.12.2015 року), серія АГН № 943262 (з 22.12.2015 року по 18.01.2015 року), серія АГІ № 372873 (з 19.01.2016 року по 22.01.2016 року), виданих ОСОБА_6, робочий орган Фонду, в якому знаходиться на обліку роботодавець ОСОБА_6 Запорізький авіаційний коледж ім. О.Г. Івченка, - Запорізька міська виконавча дирекція Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності згідно з заявами розрахунками вих. № 101 від 21.12.2015 року та вих. № 12 від 28.01.2016 року виплатила їй допомогу по тимчасовій непрацездатності у розмірі 8 663 грн. 40 коп., починаючи з шостого дня непрацездатності (за період непрацездатності з 09.12.2015 року по 22.01.2016 року), згідно з реєстрами обігу засобів.

З посиланням на припис ст. 1191 ЦК України позивач вимагає стягнути з відповідача в порядку регресу суму 8 663 грн. 40 коп. як завдану матеріальну шкоду Виконавчій дирекції.

Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зазначена норма, що міститься в главі 82 ЦК України та регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим.

Разом з тим правовідносини, пов'язані зі страхуванням різних видів, регулюються нормами глави 67 ЦК України, а також зокрема Основами законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 1105-ХІV від 23.09.1999 року з відповідними змінами (далі-Закон).

Відповідно до ст. ст. 6, 20 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року страховиками є цільові страхові фонди, які беруть на себе зобов'язання щодо збору страхових внесків та надання застрахованим особам матеріального забезпечення і соціальних послуг при настанні страхових випадків, основними джерелами коштів яких є внески роботодавців і застрахованих осіб.

Преамбулою Закону передбачено, що страхування на випадок тимчасової втрати працездатності є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

За змістом ст. 2 Закону страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності є обовязковим особистим страхуванням.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 20 Закону в новій редакції згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» № 77-VІІІ/77-19 - за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг: 1) допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 вищезазначеного Закону допомога по тимчасові непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї…тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві.

Ні Основи, ні Закон, ні норми глави 67 ЦК України не передбачають право страховика, який сплатив страхове відшкодування потерпілій особі, застрахованій за договором загальнообовязкового державного соціального страхування, на звернення з вимогою до винної особи про відшкодування сплачених застрахованому страхових сум.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.09.2011 року № 6-21цс11.

Крім того відповідно до ст. 515 ЦК України не допускається заміна кредитора в зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що підстави для задоволення позову Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_5 відсутні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі відносяться на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Виконавчої дирекції до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6, Запорізький авіаційний коледж ім. О.Г. Івченка про відшкодування матеріальної шкоди у порядку зворотної вимоги (регресу) відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Б. Кулик