Справа № 2-464/11
Провадження № 4-с/663/9/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року Скадовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді - Ведмідської Н.І.,

секретарі - Пенза Н.І.,

за участю представника заявника - ОСОБА_1,

старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на постанову про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою в інтересах ОСОБА_3 на постанову головного державного виконавця ВДВС Скадовського РУЮ Херсонської області Жайворонок Н.І. про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору від 17.03.2016 року; на постанову головного державного виконавця ВДВС Скадовського РУЮ Херсонської області Жайворонок Н.І. про відкриття виконавчого провадження про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 17.03.2016 року; на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору від 24.07.2014 року; на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2С про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 24.07.2014 року.

Заявниця в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, що не заперечував її представник.

В судовому засіданні представник заявниці пояснив, що 06.05.2016 року ОСОБА_3 отримані копії вищевказаних постанов, які вона вважає незаконними оскільки в постанові про стягнення витрат на виконання необґрунтовано зазначена сума, пропущений семиденний строк винесення як постанови про стягнення виконавчого збору так й про стягнення витрат на виконання рішення суду, пропущений строк звернення їх до примусового виконання який становить один рік, отже незаконно відкрито виконавче провадження щодо їх виконання. Строк оскарження постанов заявницею не пропущений, оскільки з позицією представника заявника ОСОБА_4, яка зазначила про її погодження зі стягненням виконавчого збору та витрат на виконання, заявниця не знайома та її не підтримує. Звертає увагу, що ОСОБА_3 частково сплачені 700 грн. та 1200 грн. в якості судового збору, однак постанови знову звернуто до виконання. Просить скасувати вищевказані постанови.

В судовому засіданні просив скаргу задовольнити.

Представник Скадовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області просив розглянути скаргу у відсутність представника.

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечував, вважає, що скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Крім того, пояснив, що постанови про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору та витрат на виконання рішення є законними, оскільки рішення суду боржником не виконано, тоді як виконавчою службою здійснені виконавчі дії та понесені витрати. Вказані постанови спрямовані вчасно боржниці, про їх наявність останній відомо, оскільки її представник ОСОБА_4 це підтвердила в заяві від 23.10.2014 року та копії таких постанов не вимагала. Обґрунтування суми витрат на виконання у відповідній постанові не наведено, оскільки це не було передбачено діючим на той час законодавством.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали скарги суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

Отже, якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 6-2187цс15 та №6-3077цс15, №6-2850цс15.

Беручи до уваги, що ОСОБА_3 є учасником виконавчого провадження, скарга має розглядатися в порядку цивільного судочинства, отже доводи представника заінтересованої особи щодо поширення на даний спір адміністративної юрисдикції є безпідставними, так як постанови щодо стягнення виконавчого збору та витрат на виконавче провадження стосуються виконання виконавчого листа виданого Скадовським районним судом.

16.12.2011 року Скадовським районним судом ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «КредоБанк» в сумі 777 845,07 грн., пені 56 077,03 грн., судові витрати в сумі 1700 грн. та витрати на ІТЗ 120 грн., а всього 835 742,10 грн.(а.с.03 т.2)

19.07.2012 року виданий виконавчий лист (а.с.03 т.2) та 03.09.2012 року відкрито виконавче провадження №34093676.(а.с.200 т.2)

18 лютого 2014 року виконавче провадження передано для виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Херсонській області та 26.02.2014 року прийнято до виконання старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2С.(а.с.109, 106 т.2)

В подальшому сталася заміна стягувача на ТОВ «Факторингова компанія «Омега».(а.с.05 т.2)

24.07.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 винесено постанову про стягнення виконавчого збору та постанова про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №34093676.(а.с.07-08 т.03)

25.07.2014 року на виконання цих постанов відкрито виконавче провадження № 44200970 та №44200779.(а.с.108, 113 т.03)

Виконавче провадження №44200779 обєднано зі зведеним виконавчим провадженням під №46170248 яке перебуло на виконанні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області.(а.с.110 т.3)

Як свідчать поштові повідомлення, копії постанов спрямовувались боржниці за адресою зазначеною у виконавчому листі та отримані членом її сімї (а.с.107, 112, 111 т.3), що слід вважати належним повідомленням боржниці.

Крім того, в заяві представника боржниці ОСОБА_4 від 23.10.2014 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Херсонській області, яка діяла на підставі довіреності(а.с.75 т.3), зазначено, що ОСОБА_3 відомо про стягнення виконавчого збору та витрат, вона не ухиляється від виконання постанов та зобовязується надати відомості про майно яким вона володіє.(а.с.72 т.3)

Вказане свідчить про обізнаність ОСОБА_3 про наявність постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на виконання ще на жовтень 2014 року.

Постановами старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 від 26.02.2016 року, повернуто без виконання постанова №34093676 від 24.07.2014 року про стягнення виконавчого збору та постанова №34093676 від 24.07.2014 року про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».(а.с.04-06 т.3)

12.03.2016 року постанови про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору та витрат на виконання спрямовані Головним територіальним управлінням юстиції у Херсонській області на адресу ВДВС Скадовського РУЮ Херсонської області.(а.с.1-2 т.3)

17.03.2016 року постановами головного державного виконавця ВДВС Скадовського РУЮ Херсонської області Жайворонок Н.І. відкрито виконавче провадження щодо стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №50548007 та №34093676.(а.с.72 т.1)

Стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції яка була чинною на час винесення постанов про стягнення виконавчого збору, передбачала, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.5 ст. 41 Закону, в тій же редакції, про стягнення з боржника витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову. Постанова може бути оскаржена у десятиденний строк.

Частина 5 ст.47 Закону Про виконавче провадження в редакції, яка діяла на час відкриття виконавчого провадження щодо виконання постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на виконання, тобто на 23.03.2016 року передбачала право стягувача на повторне звернення виконавчого листа до виконання до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Той факт, що частина виконавчого збору стягнуто з боржниці, про що свідчать платіжні доручення на які посилається її представник,(а.с.49 т.3) не перешкоджає повторно предявити постанови до виконання, оскільки повністю вони не виконані. Крім того, вони також підтверджують обізнаність боржниці про існування відповідних постанов.

Таким чином, постанови про відкриття провадження 17.03.2016 щодо виконання постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на виконання винесені у відповідності до вимог закону, оскільки виконавчі документи повернуто на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону «Про виконавче провадження», у звязку з чим скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

Доводи представника заявника до підстав скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 24.07.2014 року у виконавчому провадженні від 24.07.2014 року, суд вважає необґрунтованими, оскільки норми Закону України «Про виконавче провадження» в редакції яка діяла на час винесення спірної постанови не передбачала наведення в постанові розрахунку обґрунтування суми витрат на виконання рішення. Представник заявника посилаючись на необґрунтованість суми, свого розрахунку цієї суми не навів, конкретно пояснити в чому полягає порушення закону не зазначив, тоді як матеріали виконавчого провадження підтверджують здійснення органами виконавчої служби виконавчих дій спрямованих на виконання рішення. Так, державним виконавцем здійснені певні запити, призначено та виконано оцінку майна, виконувались інші процесуальні дії, про що свідчать матеріали надані судові (а.с.1-209 т.2, 1-113 т.3), а отже витрачались державні кошти.

Крім того, суд зауважує, що у відповідності до ч.1 ст.385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду:

у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод;

у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно ч.1 ст.73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до ч.2 ст.72 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Таким чином, із заяви представника заявника ОСОБА_4 вбачається про обізнаність заявниці щодо існування постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на виконання рішення ще в жовтні 2014 році, також це підтверджується частковим стягненням за цими постановами, представнику ОСОБА_1 розяснено право звернення з клопотанням про поновлення пропущеного строку.

Враховуючи, що відповідного клопотання представником заявниці не заявлено, скарга в цій частині розгляду не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.383-387 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги в частині скасування:

- постанови головного державного виконавця ВДВС Скадовського РУЮ Херсонської області Жайворонок Н.І. про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору від 17.03.2016 року та

- постанови головного державного виконавця ВДВС Скадовського РУЮ Херсонської області Жайворонок Н.І. про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 17.03.2016 року, - відмовити за необґрунтованістю.

Скаргу в частині скасування:

- постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 від 24.07.2014 року про стягнення виконавчого збору та

- постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 від 24.07.2014 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд Херсонської області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. І. Ведмідська