Справа №133/846/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.02.2016 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого - судді Сороки Д.В.

при секретарі Назарчук А.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку та стягнення витрат на поховання та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на майно , яке належало ОСОБА_3; третя особа- Козятинська міська рада Вінницької області, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку та стягнення витрат на поховання . В обґрунтування своїх позовних вимог вона зазначила , що 5.03.1988 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІІ-АМ №342545.

26.12.95року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано (актовий запис №265).

31.12.2003 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повторно зареєстрували шюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-БВ 2094960 (актовий запис №260).

16 липня 2012 року внаслідок ДТП одночасно загинули ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області 17.07.2012року (серія I- М №233517) та її чоловік ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серія І-АМ №233518 видане 17 липня 2012р.).

В період шлюбу подружжям набуто нерухоме майно, яке відповідно до

ст.ст.60, 61 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя а саме:

земельна ділянка, з цільовим призначенням для будівництва,

обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (державний акт серія ВН №023600 від 30.12.2004р.; кадастровий номер земельної ділянки : 510500000:00:043:0026).

Частки в вищезазначеному нерухомому майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, не виділені. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Згідно ч.4 ст.1220 ЦК України, якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної їх небезпеки (стихійного лиха), аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них осіб. При таких обставинах спадкування після кожного з них відкривається в той самий день, тому вони не успадковують один після одного. Наведене свідчить, що позивач має право успадкувати все майно належне на праві особистої приватної власності померлій ОСОБА_4, а також на 1/2 частки належної померлій в спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_4.. Зазначена позиція позивача узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в листі №24-753/0/4-13 від 16.05.13р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №34769298 від 06.08.13року Козятинською державною нотаріальною конторою 9.08. 2012р. заведено спадкову справу - номер у спадковому реєстрі 53217154 (номер у нотаріуса 452/2012) позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ОСОБА_4, так як є її рідною тіткою та єдиною спадкоємицею. В задоволенні заяви позивача про прийняття спадщини на частку, яка належала померлій ОСОБА_4 в спільному майні подружжя нотаріусом відмовлено, що підтверджується листом нотаріуса №421/02-14 від 18.03.14р., свідоцтвом про право на спадщину за законом від 6.08.2013р. зареєстрованим в реєстрі за №1-627, з якого убачається, що нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом лише на квартиру №6, яка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, в той же час не видано свідоцтво на майно, яке є предметом спору, оскільки воно оформлено на другого з подружжя - ОСОБА_3

Зважаючи на викладене та керуючись ч.2 ст.370, ст.392 ЦК України, позивач звертається з позовом щодо визначення частки померлої ОСОБА_4 в спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом на належне позивачу майно пропорційно цій частці, а саме: на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (державний акт серія ВН №023600 від 30.12.2004р.; кадастровий номер земельної ділянки :00:043:0026).

Як було зазначено вище, 16 липня 2012 року внаслідок ДТП одночасно загинули ОСОБА_4, її чоловік ОСОБА_3.

Організацію поховання померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а відповідно витрати на поховання, облаштування та утримання місця їх поховання, взяла на себе позивач ОСОБА_1 В зв'язку з наведеним, позивачем понесені наступні витрати:

-на придбання гробу для померлого ОСОБА_3 та необхідних обрядових матеріалів 2700грн., що підтверджується рахунком №59 від 26.07.2012р.та квитанцією №257 від 26.07.2012року;

-на виготовлення пам'ятника для померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 27055грн., що підтверджується накладною від 16.05.2014р. зі штампом оплачено, договором - замовленням від 16.05.2014року;

-за судово-медичний розтин - 214,92грн., що підтверджується довідками судово-медичного експерта від 2012року;

-на поминальний обід за померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_4

-накладна від 16.07.12р. на суму 1350грн.;

Зважаючи на вищезазначене загальна сума понесених позивачем витрат на поховання ОСОБА_3 складає 17009,96грн. (2700грн. + 13527,50грн. (27055грн. : 2) + 107,46грн. (214,92грн. : 2)+675 грн.(1350грн.:2).

Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 в якому зазначила , що 16 липня 2012 року помер ОСОБА_3, який являється батьком ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_3).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яку позивачка прийняла 5 жовтня 2012 року у встановлений законом строк шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса ОСОБА_5, приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області, де заведено спадкову справу № 49/2012. На даний час відомо, що померлий ОСОБА_3 за життя заповіту не складав.

Місцем відкриття спадщини є місто Козятин, оскільки реєстрація проживання померлого ОСОБА_3 на день смерті була : вул. .КомсомольськаАДРЕСА_1.

ОСОБА_3 помер(загинув) внаслідок ДТП, в якому загинула і його дружина ОСОБА_4, тобто смерть подружжя настала одночасно.

Згідно ч.4 ст.1220 Цивільного кодексу України, якщо кілька осіб, які могли б спадкувавти одна після одної, померли лід час сліпьної їх небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб.

Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб за № 8 та № 6 від 17.07.2013 року наявна наступила інформація :

-5 березня 1988 року ОСОБА_3 уклав шлюб із ОСОБА_6, яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_3 (актовий запис № 32);

-26 грудня 1995 року шлюбу розірвано між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (актовий запис № 265);

У подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільних дітей не було і єдиною спадкоємицею за померлим ОСОБА_3 Никифорбвичем є його донька ОСОБА_2 , а єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 є її тітка ОСОБА_1 .

Для встановлення обсягу спадкового майна після смерті батька ОСОБА_2 нотаріусом було подано запити до відповідних структур і після отримання відповідей встановлено, що на праві власності на день смерті ОСОБА_3 йому належала земельна ділянка за адресою : м.Козятин, вул.Шевченка, 21а, площею 988. кв.м. з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (виданий державний акт серії ВН № 023600 від 30.12.2004р.) .

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки від 06.04.2015р. -28-0.2-1695/2-15 вартість вишевказаної земельної ділянки складає 93 789, 00 грн.

Відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів в т.ч. і у разі прийняття спадщини.

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними .ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчсої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Рішенням 10 сесії 24 скликання Козятинської міської ради від 15.08.2003 р №193/03- МР Криворучко ОСОБА_7 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 691 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по провулку Шевченка , 21а в м.Козятині.

Рішенням 12 сесії 24 скликання Козятинської міської ради від 12.12.2003р. № 273/03- МР внесено до п.1 рішення 10 сесії 24 скликання Козятинської міської ради від 15.08.2003р. «Про передачу у власність земельних ділянок, які раніше були надані громадянам» № 193-03-МР наступні зміни - змінити слова «ОСОБА_3 провул.Шевченко, 21а, площею «691 кв.м» на «988 кв.м.».

Також затверджена технічна документація із землеустрою, складено кадастровий план та присвоєно кадастровий номер цій земельній ділянці :00:043:0026, але внаслідок допущеної помилки особами, які виготовляли (вносили дані) державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН № 023600 від 30.12.2004р. в графі «земельна ділянка розташована » вказана адреса - м. Козятин , вул. Шевченка, 21а . При цьому, вся технічна документація її матеріали, кадастровий план та номер - на земельну ділянку по провулку Шевченка, 21а.

Можливість внесення змін чи виправлень до державного акта та право власності на земельну ділянку законодавством не передбачена.

Згідно ч.ч.1,4 ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення:, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами ; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

До Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки, як, зокрема, кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів, державної геодезичної мережі (ч.1 ст. 15 вказаного закону)

Відповідно до ч.2 ст.16 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч..9 ст. 24 цього закону при здійсненні державної реєсграції земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Специфіка земельних відносин в тому, що об'єкти мають встановлені межі і розміщені нерухомо, але їх просторові властивості ніяк не можна порівнювати з будівлями чи іншими об'єктами нерухомості. Адреса земельної ділянки - це домислений атрибут відомостей про земельну ділянку. Земельна ділянка не може мати адреси, вона має лише «місце розташування».

На земельній ділянці на яку на ім»я ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН № 0213600 від 30.12.2004р. за кадастровим номером :00:043:0026 відсутні будь-які об»єкти нерухомого майна (будівлі, споруди).

З огляду на вказане, земельна ділянка площею 0,0988 та, яка рішенням 10 сесії 24 скликання Козятинської міської ради від 15.08.2003р. № 193/03-МР була передана безоплатно у власність ОСОБА_3 з цільовим призначенням для будівництва, сбслутовування жилого будинку, господарських будівель та споруд, якій присвоєно кадастровий номер :00:043:0026 і на яку на ім»я ОСОБА_3 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН № 023600 від 30.Г2.2004р. - повністю ідентифїкована ї сформована.

Відповідно до ст..ст.81,116 ЗК україни окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу у приватну власність шляхом приватизації, є його особисто. приватною власністю , а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду .

Земельна ділянка , площею 0,0988 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку . господарських будівель та споруд, яка за життя належала ОСОБА_3 на підставі державного акту серії ВН № 0213600 від 30.12.2004року являється особистою власністю померлого ОСОБА_3 і не може бути розподілена між спадкоємцями померлих: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Представник позивачки по основному позову ОСОБА_8 позов підтримала та підтвердила вищенаведені обставини, зазначені у позовній заяві ОСОБА_1

Представник відповідачки-Голуб Н.Є. позов ОСОБА_1І не визнала у повному обсязі з огляду на наступне.

За змістом позовної заяви ОСОБА_1 прямі витрати на поховання подружжя ОСОБА_4 в розумінні положень ст .2 ЗУ «.«.Про поховання, та похоронну справу» були оплачені Локомотивним депо ст.Козятин, а витрати на виготовлення та встановлення пам»ятника померлим ОСОБА_1 понесла за власного ініціативою, оскільки згоди на встановлення пам»ячника батькові ОСОБА_2 від останньої не було, більш того, навіть сам пам»ятник (його вигляд, форми, матеріал та вартість) не узгоджувалися позивачкою з ОСОБА_2 і відповідно до вищевказаних положень закону не є витратами пов»язаними з похованням, а відповідно не підлягають відшкодуванню.

Щодо земельної ділянки, то відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, в т.ч. і у разі прийняття спадщини. В матеріалах справи містяться документи, а саме рішення про передачу безоплатно у власність земельної ділянки ОСОБА_3 та технічна документація із складання державних актів на право власності на землю.

Так, рішенням 10 сесії 24 скликання Козятинської міської ради від 15.08.2003р. № 193/03-МР ОСОБА_3 передано безоплатно у власність земельну ділянку для. будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських. будівель і споруд , яка розташована по провулку Шевченка, 2 1а в місті Козятині (земельна ділянка була надана ОСОБА_3 в період, коли він не перебував у шлюбі з ОСОБА_4), будь-які об»єкти нерухомого майна на цій земельній ділянці відсутні. Також затверджена технічна документація із землеустрою, складено кадастровий план та присвоєно кадастровий номер цій земельній ділянці :00:043:0026, але внаслідок допущеної помилки особами, які виготовляли державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН № 023600 від 30.12.2004р. , вказаний державний акт виданий на земельну ділянку, яка розташована за адресою : вулиця Шевченка, 21а, в місті Козятиніі, хоча вся технічна документація, кадастровий план та номер - на земельну ділянку по провулку Шевченка, 21а.

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчий влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється, шляхом, передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 підтримала у повному обсязі та підтвердила вищенаведені обставини, зазначені у ньому.

Представник відповідачки ОСОБА_9 позов ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частину спірної земельної ділянки не визнав та навів обставини, аналогічні поясненням ОСОБА_10 Щодо стягнення витрат на поховання та виготовлення памятника ОСОБА_3, ОСОБА_9 пояснив суду , що ОСОБА_2 не заперечувала у відшкодуванні зазначених витрат ОСОБА_1, але відшкодує вона зазначені витрати лише після того , як оформить спадщину і отримує гроші після смерті батька . Однак , до цього часу вона спадщину не отримала .

Представник третьої особи- Козятинської міської ради ОСОБА_11 пояснив в судовому засіданні, що Козятинська міська рада Вінницької області на вказану ділянку не заявляє особистих вимог, тому у вирішенні даної справи вона посилається на розсуд суду.

Спеціаліст ОСОБА_12 начальник відділу майнових ресурсів в судовому засіданні зазначила , що земельна ділянка фактично знаходиться на провулку Шевченка, 21 а згідно рішення сесії Козятинської міської ради , а в державному акті допущена технічна помилка, так як документи подавались на провулок Шевченка 21а. Також, зазначила , що видання Державного акта і надання права власності на земельну ділянку відбувалося на підставі первинного рішення, тому то і зміни вносились в первинне рішення. Дана земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту і не має сільськогосподарського призначення.

Спеціаліст ОСОБА_13 - представник УДГК у Козятинському районі в судовому засіданні зазначила , що Державний акт на дану земельну ділянку видавався в 2004 році . Земельні ділянки тоді вносились в місцеву систему координат. В державній системі координат даної земельної ділянки не видно. Потрібно конвертувати дану земельну ділянку в державну систему координат. В них не має на це права ні системного забезпечення , це може зробити будь яка особа, що має ліцензію на проведення даних робіт. Також зазначила , що в державний акт зміни не вносяться .

Спеціаліст ОСОБА_14 представник ПП « Земельний центр» в судовому засіданні зазначила , що на той час звернувся замовник з дорученням органу місцевого самоврядування , а саме: дозволом на розробку документації по виготовленню державного акта. Після того були проведенні геодезичні обміри , де було уточнено місце розташування та розмір земельної ділянки, проведено розрахунки, складена документація, зібрано ряд висновків відповідних організацій та установ. Після чого документація подалась на затвердження сесії міської ради, де прийнялось відповідне рішення і на основі того було сформовано обмінний файл і надруковано державний акт, який потім підлягав перевірці , реєстрації та видачі власнику.

Також зазначила , що кадастровий номер присвоюється після проведення обмірів до моменту видачі державного акту. Протокол погодження меж погоджується суміжними землевласниками, землекористувачами та власником земельної ділянки і він оформляється в польових умовах. Можливо , при складенні протоколу помилились і зазначили вулиця замість провулку.

Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, спеціалістів, дослідивши письмові докази суд прийшов до висновку , що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку та стягнення витрат на поховання задовольнити частково.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 988 кв.м, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої в м. Козятині Вінницької області по перевул. Шевченко, 21а на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ВН № 023600 , виданого Козятинською міською радою 30.12.2004 року , яка належала ОСОБА_3, відмовити у повному обсязі.

Так, судом встановлено , що 5.03.1988 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІІ-АМ №342545, виданим Козятинським райвідділом ЗАГС Вінницької області , за актовим записом № 32 (а.с. 36).

26.12.1995року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Козятинським відділом ЗАГС 26.12.1995 року , за актовим записом № 265 (т.1 а.с. 33).

31.12.2003 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повторно зареєстрували шюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-БВ 2094960 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Козятинського районного управління юстиції у Вінницькій області 31.12.2003 року , за актовим записом № 260 (т.1 а.с.38).

16 липня 2012 року внаслідок ДТП одночасно загинули ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області 17.07.2012року, за актовим записом № 196 (а.с.31) , та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області 17.07.2012року, за актовим записом № 197 (т.1 а.с.26).

Згідно ч.4 ст.1220 Цивільного кодексу України, якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли лід час сліпьної їх небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб.

У подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільних дітей не було і єдиною спадкоємицею за померлим ОСОБА_3 Никифорбвичем є його донька ОСОБА_2 , а єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 є її тітка ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яку ОСОБА_2 прийняла у встановлений законом строк шляхом подання відповідної заяви до приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5, де заведено спадкову справу № 49/2012 (т.1 а.с.22-30) .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яку ОСОБА_1 прийняла у встановлений законом строк шляхом подання відповідної заяви до державного нотаріуса Козятинської державної нотаріальної контори Вінницьткої області , де заведено спадкову справу № 452/2012 (т.1 а.с.31-38) ..

З позовних вимог сторін вбачається , що ОСОБА_3 належала земельна ділянка за адресою : м.Козятин, провул.Шевченка, 21а, площею 988. кв.м. з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 023600, виданому Козятинською міською радою Вінницької області 30 грудня 2004 року на підставі рішення 10 сесії 24 скликання Козятинської міської ради від 15.08.2003 року(а.с.109).

Сторони зазначили в своїх позовних заявах, що нотаріусами їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену спірну змельну ділянку, однак постанови нотаріуса про відмому у вчиненні зазначеної нотаріальної дії суду не надали .

На запит суду Козятинським міським головою було надано рішенням 10 сесії 24 скликання Козятинської міської ради від 15.07.2003 року №193/03- МР про те , що ОСОБА_3 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 691 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по провулку Шевченка , 21а в м.Козятині (т.1а.с.217, т.2 а.с.34) .

Рішенням 10 сесії 24 скликання Козятинської міської ради від 15.08.2003 року №195/03- МР ОСОБА_3 було затверджено технічна документація зі складанням державних актів на земельну ділянку,площею 988 кв.м, розташовану по пров. Шевченко,21а (т.1 а.с.106-107, т.2 а.с.28-33).

Рішенням 12 сесії 24 скликання Козятинської міської ради від 12.12.2003р. № 273/03- МР внесено до п.1 рішення 10 сесії 24 скликання Козятинської міської ради від 15.08.2003р. «Про передачу у власність земельних ділянок, які раніше були надані громадянам» № 193-03-МР наступні зміни - змінити слова «ОСОБА_3 провул.Шевченко, 21а, площею «691 кв.м» на «988 кв.м.» (т.1 а.с. 108, т.2 а.с.35).

Також затверджена технічна документація по складанню державного акта на право власності на землю гр. ОСОБА_3 в м. Козятині по вул. Шевченко, 21а (а.с.228-231).

Правовстановлючий документ на спірну земельну ділянку - державним акт на право власності серії ВН № 023600, виданий Козятинською міською радою Вінницької області 30 грудня 2004 року на земельну ділянку, площею 0,0988 га, розташованої в м. Козятині по вул. Шевченко, 21а , на підставі рішення № 195/03-МР 10 сесії 24 скликання Козятинської міської ради від 15.08.2003 року, яке взагалі в наявності не існує .

Відсутність земельної ділянки , належної ОСОБА_3 , за адресою: м. Козятин, вул. Шевченко, 21 а нашло своє ствердження , як письмовими доказами , так і поясненнями представників сторін, спеціалістів .

Враховуючи те , що сторони не надали правовстановлючого документа на земельну ділянку , розташовану в м. Козятині по пров. Шевченко, 21а, тому в позові як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на зазначену земельну ділянку, необхідно відмовити .

Щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на поховання ОСОБА_3, то суд прийшов до висновку про задоволення в цей частині позову .

В судовому засіданні доведено, що організацію поховання померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а відповідно витрати на поховання, облаштування та утримання місця їх поховання, взяла на себе позивачка ОСОБА_1 В зв'язку з наведеним, поліщук О.І. понесені наступні витрати:

-на придбання гробу для померлого ОСОБА_3 та необхідних обрядових матеріалів 2700грн., що підтверджується рахунком №59 від 26.07.2012р.та квитанцією №257 від 26.07.2012року (т.1 а.с.14-15);

-на виготовлення пам'ятника для померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 27055грн., що підтверджується накладною від 16.05.2014р. зі штампом оплачено, договором - замовленням від 16.05.2014року на виготовлення пам»ятника ОСОБА_4 - 13527,50грн. (27055грн. : 2) (т.1 а.с.а.с.8, 204-205);

-за судово-медичний розтин 107,46грн., що підтверджується довідками судово-медичного експерта від 2012року (т.1 а.с.10) ;

-на поминальний обід за померлого ОСОБА_3 675 гривень-накладна від 16.07.12р. на суму 1350грн (1350 : 2) (т.1 а.с.12) ;

Пояснення представника відповідача- Голуб Н.Є. про прямі витрати на поховання подружжя ОСОБА_3 в розумінні положень ст .2 ЗУ «.«.Про поховання та похоронну справу» були оплачені лише Локомотивним депо ст.Козятин не знайшли свого ствердження у суді.

Зважаючи на вищезазначене загальна сума понесених позивачем витрат на поховання ОСОБА_3 складає 17009,96грн. = (2700грн. + 13527,50грн. (27055грн. : 2) + 107,46грн. (214,92грн. : 2)+675 грн.(1350грн.:2).

Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Враховуючи вищезазначені норми закону та докази надані позивачем щодо понесених ним витрат на поховання померлого ОСОБА_3, а також приймаючи до уваги, що спадкоємцем померлого спадкодавця ОСОБА_3 визнано відповідача останній зобов'язаний відшкодувати позивачеві понесені ним витрати на поховання ОСОБА_3, які складають 17009,96грн.

Керуючись ст. ст.15,16, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», ч.1 ст.1232 ЦК України, ст.ст. 10,11,60, 209,212,214-215 ЦПК України ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку та стягнення витрат на поховання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на поховання ОСОБА_3 у розмірі 3482 (три тисячі чотириста вісімдесят дві) гривни 46 копійок та витрати на виготовлення та встановлення памятника ОСОБА_3 у розмірі 13527(тринадцять тисяч п"ятсот двадцять сім) гривень 50 копійок , а всього 17009 (сімнадцять тисяч дев"ять) гривень 96 копійок.

В іншій частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити .

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 988 кв.м, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої в м. Козятині Вінницької області по перевул. Шевченко, 21а на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ВН № 023600 , виданого Козятинською міською радою 30.12.2004 року , яка належала ОСОБА_3, відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення буде виготовлено до 22.02.2016 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії повного тексту рішення.

СУДДЯ : підпис

З ори гіналом згідно:

Суддя

Секретар

16.02.2016 року