Справа № 345/687/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1128/2016
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Мельник Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 02 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 02.03.2016 року задоволено подання головного державного виконавця ВДВС Калуського МРУЮ Мельник Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу шляхом перетинати державний кордон України до виконання ним зобов'язань покладених виконавчим листом №2-а-1512/11/1970 виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 12.05.2015 року про сплату податкового боргу в розмірі 284 256,07 грн. в дохід держави.

Вважаючи, що дана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, доводи якої зводяться до того, що всупереч ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем не було подано жодного доказу, який би підтвердив факт ухилення боржника від виконання зобов'язань. Вказував, що державний виконавець не повідомляв його належним чином про відкриття виконавчого провадження. Акти, складені державним виконавцем, про відсутність боржника вдома теж не можна вважати доказом в даній справі, оскільки вони складені без підписів сусідів, які могли б підтвердити вказані факти. Крім того, боржника не було подано в розшук та державний виконавець не намагався з ним зв'язатись. Судом не врахована та обставина, що державним виконавцем не обґрунтовано необхідність застосування додаткового заходу впливу з метою забезпечення належного виконання боржником рішення суду у вигляді тимчасового обмеження виїзду боржника за межі України. Необхідність обмежувати право виїзду закордон взагалі відсутня, оскільки накладено арешт на зареєстровані банківські рахунки і виїзд боржника закордон не перешкоджає їх реалізації в передбаченому законом порядку. Просить скасувати ухвалу про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України та відмовити державному виконавцю у задоволенні подання. Також просить скасувати рішення начальника відділення інспекторів прикордонної служби про відмову у перетині ним державного кордону.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доповідача, пояснення апелянта, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд виходив з того, що боржник ухиляється від зобов'язання відповідно до виконавчого листа, що є підставою для обмеження його у виїзді за кордон.

Такий висновок суду не відповідає вимогам законодавства і дійсним обставинам справи.

На виконанні ВДВС Калуського МРУЮ знаходиться виконавчий лист від 12.05.2015 року, виданий Івано-Франківським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_2 290 343,16 грн. заборгованості, з яких 284 256,07 грн. в дохід Державного бюджету України та 6087,09 грн. в дохід місцевого бюджету с. Вістова Калуського району.

Постановою державного виконавця від 18.06.2015 року відкрито виконавче провадження по виконавчому листу. Постанова надіслана рекомендованим листом, та як вбачається з повідомлення про вручення, отримана боржником 25.06.2015 року.

Втановлено, що ОСОБА_2 з 01.01.2015 року по 30.12.2015 року систематично перетинав кордон України.

Згідно відповіді на запит до Пенсійного фонду України боржник не отримує пенсію та не працює за трудовими та цивільно-правовими угодами.

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про нерухоме майно ОСОБА_2 відсутні.

Як вбачається з актів державного виконавця, складених у серпні та жовтні 2015 року, за місцем проживання боржник був відсутній. Разом з тим, акти складались без залучення понятих та без зазначення точного часу виходу за адресою, а тому не є належним підтвердженням відсутності боржника за місцем проживання.

В відповіді з Державної податкової служби України вказано, що за боржником зареєстровано п'ять банківських рахунків. Постановою державного виконавця від 08.07.2015 року накладено арешт на кошти, що містяться рахунках.

Частиною третьою ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець праві провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Дані про те, що відповідно до вказаної норми державним виконавцем проводились виконавчі дії щодо звернення стягнення на кошти, розміщені на банківських рахунках боржника, відсутні.

Також державним виконавцем не здійснювались заходи щодо розшуку іншого рухомого майна ОСОБА_2, зокрема транспортних засобів.

Таким чином, оскільки державним виконавцем не здійснені всі можливі дії щодо стягнення заборгованості згідно рішення суду, обмеження боржника у виїзді закордон, як крайній захід, в даному випадку судом застосовано передчасно.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 ЗУ «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

За змістом положень ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні зобов'язання - до виконання зобов'язань; він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань. Норми ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України передбачають, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Окрім іншого, звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Оскільки державним виконавцем не надано виключних доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання зобов'язання, то у суду не було правових підстав для задоволення подання державного виконавця. Застосоване судом обмеження права ОСОБА_2 позбавляє його можливості вільно пересуватись за власними потребами та не сприятиме виконанню рішення суду.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування, як незаконна та необґрунтована. У зв'язку із цим у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання ним зобов'язань щодо сплати податкового боргу в розмірі 284 256,07 грн. в дохід держави слід відмовити.

Щодо скасування рішення начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Шегині» Мостиського прикордонного загону про відмову апелянту у перетині державного кордону, то в цій частині апеляційне провадження слід закрити, оскільки скарга про скасування даного рішення відноситься до компетенції адміністративного судочинства, а тому відповідно до ч.1ст.205 ЦПК України підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст.205, 218,307,312,313-315;317,319;324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 02 березня 2016 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу якою у задоволенні подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Мельник Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційне провадження в частині скасування рішення начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Шегині» Мостиського прикордонного загону про відмову апелянту у перетині державного кордону - закрити.

Ухвала в частині відмови тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, а в іншій частині може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

І.О. Максюта

В.Д. Фединяк