10.11.2016 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді Кузнєцова Д.В.,
за участі секретаря с/з ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, -
Представник позивача в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.
Враховуючи не заперечення представника позивача, керуючись ст.224 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 17 вересня 2014 року укладено договір застави транспортного засобу SUBARU Legacy Outback, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) JF1BPELUA6G051763, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ №359309.
У пункті 1 §3 договору застави транспортного засобу сторони дійшли згоди, що заставодержатель має право вилучити предмет застави, разом з документами та ключами до нього, в заставодавця та/або в третіх осіб, де б та в кого він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик заставодержателя або сторонньої організації (особи) - зберігача, та/або зняти реєстраційні номери з ТЗ, у разі настання будь-якої з обставин, передбачених п.1 §5 договору та/або у випадку порушення заставодавцем вимог п.5 §5 договору, а також управляти ним та зберігати за рахунок заставодавця та до усунення порушень чи обставин, які стали підставою для вилучення предмету застави.
Згідно із п.1 §5 договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань передбачених кредитним договором, та/або цим договором.
У зв'язку з тим, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, станом на 17 серпня 2016 року утворилась заборгованість, загальний розмір якої становить 174 093,08 грн.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про заставу» застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
За змістом ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Порядок реалізації предмета застави визначений ЦК України та Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Крім того порядок звернення на кошти та інше майно боржника наведений у ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень серед іншого є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.
Згідно зі ст. 45 Закону України «Про заставу» заставодержатель, якщо інше не передбачено договором, зобов'язаний, зокрема, вжити заходів, необхідних для збереження предмета закладу; регулярно надсилати заставодавцю звіт про користування предметом закладу, якщо користування ним допускається відповідно до ч. 1 ст. 46 цього Закону; належним чином утримувати предмет закладу, нести відповідальність за нього у випадках, коли не має доказів, що втрата, пошкодження або загибель закладу сталися не з його вини; негайно повідомляти заставодавця про виникнення загрози загибелі чи пошкодження предмета закладу; негайно повертати предмет закладу після виконання заставодавцем або третьою особою забезпеченого закладом зобов'язання.
Відповідно до положень ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У статті 16 ЦК України наведений перелік способів захисту цивільного права. При цьому у частині другій указаної статті вказано, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.
Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України, статтями 1, 3, 15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб'єктивне матеріальне право на їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).
У разі встановлення такого способу захисту права в договорі, банк на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.
З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача, у звязку із чим задовольняє їх в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 58-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України
102 020,62 грн. основний борг, 27 584,55 грн. прострочений борг, 19 617,51 грн. прострочені проценти, 2 762,07 грн. строкові проценти, 0,00 грн. нарахована комісія, 0,00 грн. прострочена комісія, 17 772,88 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань, 0,00 грн. віндикаційні витрати, 0,00 грн. інші штрафні санкції, 4 335,45 грн. дебіторська заборгованість,
звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль SUBARU Legacy Outback, 2006 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) JF1BPELUA6G051763, реєстраційний № НОМЕР_1, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «ІДЕЯ БАНК» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати ПАТ «ІДЕЯ БАНК» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо).
Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_3) на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» 2 611 грн. 40 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Богунським районним судом м.Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити дане заочне рішення до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Д.В. Кузнєцов