У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду від 21 жовтня 2016 року в справі за заявою державного виконавця Ковальчук Н.М. Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про роз'яснення рішення суду,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Рівненського міського суду від 21 жовтня 2016 року роз'яснено, що на виконання ухвалених в цивільних справах за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів судових рішень підлягає виконанню дублікат виконавчого листа №2-5423/06 від 17.05.2006 року, виданий 28 березня 2016 року Рівненським міським судом Рівненської області у цивільній справі №2-5423/06 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення (зміну розміру) аліментів.

У поданій на вказану ухвалу апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликалася на її незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм процесуального права.

Зазначала, що в ухвалі від 21.10.2016 року суд вказує на те, що провадження за виконавчим листом було відкрито лише 08.09.2016 року, що є неправильним та таким, що суттєво впливає на обов'язки державного виконавця в частині нарахування заборгованості по аліментам.

Вказувала, що через недобросовісність дій та бездіяльність державного виконавця було відкрито 2 виконавчих провадження, що спричинило плутанину, вказана бездіяльність була визнана протиправною рішенням Рівненського міського суду віл 27.07.2016 року. Така бездіяльність призвела до того, що 18.07.2008 року було відкрито провадження за виконавчим листом №2-9161/03, який фактично не міг виконуватись через наявність рішення суду від 17.05.2006 року про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку. однак вказані обставини не були враховані судом при постановленні спірної ухвали

З цих підстав просила ухвалу Рівненського міського суду від 21 жовтня 2016 року змінити, зазначивши в описовій частині ухвали правильні дати відкриття виконавчих проваджень по відповідних виконавчих листах.

ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Представник Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області у встановленому законом порядку, завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явився і причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції при розгляді заяви державного виконавця було встановлено, що з її змісту та долучених до неї копій документів, а також зі змісту документів, долучених позивачем ОСОБА_1 до її позову від 27.04.2006 року про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі слідує, що 17 травня 2006 року Рівненським міським судом було ухвалене рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у твердій грошовій сумі, яким фактично змінено розмір раніше стягнутих аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника, тому місцевий суд роз'яснив, що стягнення аліментів слід проводити по виконавчому листу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Такі висновки місцевого суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, з посиланням на ст.221 ЦПК України та ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції діючій на той час) державний виконавець Ковальчук Н.М. звернулась до Рівненського міського суду та просила роз'яснити по якому з виконавчих листів проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.

Місцевий суд посилаючись на ст.221 ЦПК України роз'яснив, що підлягає виконанню дублікат виконавчого листа № 2-5423/06 від17.05.2006 року виданий 28 березня 2016 року.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, приватного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Згідно роз'яснень, що містяться в п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року за № 14, відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Як вбачається з матеріалів справи рішення місцевого суду в даній справі від 17 травня 2006 року є зрозумілим. Не зрозумілим для державного виконавця є інша обставина, а саме за яким з виконавчих листів проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

Отже, норми права на які посилався державний виконавець та місцевий суд не є правовою підставою для вирішення поставленого в заяві питання, а тому надане роз'яснення не ґрунтується на законі.

Колізія, що виникла при виконанні двох судових рішень про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не може бути усунута в спосіб обраний державним виконавцем та місцевим судом, шляхом роз'яснення останнього рішення (за 2006 рік), оскільки обидва рішення не скасовані і набрали законної сили, та не закінчився строк пред'явлення до виконання виконавчих листів виданих на їх виконання в зв'язку з недосягненням всіма дітьми повнолітнього віку.

Усунути виниклу колізію можна лише в той спосіб який відповідає вимогам закону.

Оскільки, сторони в справах та рішеннях про стягнення аліментів за 2003 та 2006 рік (ОСОБА_2 та ОСОБА_1.) їх не оскаржували та на їх виконання їх були видані виконавчі листи, то відповідно до ст.369 ЦПК України, суд за заявою стягувача або боржника може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Однак, жодна зі сторін виконавчого провадження з такою заявою до суду не зверталась.

Крім того, слід зазначити, що стягувачу достовірно було відомо про існування двох рішень суду про стягнення аліментів, однак вона обидва виконавчі листи пред'явила до виконання, що суперечить закону та порушує права боржника, а саме фактично подвійним виконанням обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей та нарахуванням і стягненням відповідних сум.

За таких обставин, оскільки ухвала місцевого суду постановлена з порушенням норм процесуального права, вона не може залишатись чинною та підлягає скасуванню, а не зміні, як просила апелянт, і в задоволенні заяви державного виконавця про роз'яснення рішення суду слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.2 ст.307, 312-315, п.2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2016 року скасувати.

В задоволенні заяви державного виконавця Ковальчук Н.М. Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про роз'яснення рішення суду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: