Номер провадження 2/754/1243/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ "КБ "Надра" звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.12.2005 року між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_1. був укладений Договір-анкета на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки. 22.12.2005 року між сторонами був укладений Додаток до Договору-анкети на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки, який є невід"ємною частиною Кредитного договору. 28.12.2006 року між сторонами укладена Додаткова угода № 2 до Договору-анкети на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки, яка є невід"ємною частиною Кредитного договору. Відповідно до умов Кредитного договору позивач відкрив відповідачці картковий рахунок з лімітом кредитування 15000, 00 доларів США на умовах, визначених кредитним договором. Але відповідачка взяті на себе зобов"язання по виплаті кредитних коштів у строки, визначені кредитним договором, не виконує, у зв"язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 15.08.2013 року становить 18082, 83 доларів США, що еквівалентно 144536, 06 грн. На підставі викладеного Банк звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1. на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 144536, 06 грн. та судові витрати по справі.

У судовому засіданні відповідачка позовні вимоги не визнала. Пояснила, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки кінцевий термін повернення коштів за встановленим лімітом кредитування був встановлений до 31.12.2008 року і саме з цього часу почався перебіг строку позовної давності, а звернувся Банк до суду з даним позовом у вересні 2013 року. На підставі викладеного відповідачка просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника позивача, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення відповідачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "КБ "Надра" не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 22.12.2005 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ "КБ "Надра", та ОСОБА_1. був укладений Договір-анкета на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки.

22.12.2005 року між сторонами був укладений Додаток до Договору-анкети на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки, який є невід"ємною частиною Кредитного договору.

28.12.2006 року між сторонами укладена Додаткова угода № 2 до Договору-анкети на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки, яка є невід"ємною частиною Кредитного договору.

Відповідно до умов Кредитного договору позивач відкрив відповідачці картковий рахунок з лімітом кредитування 15000, 00 доларів США на умовах, визначених кредитним договором.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 629 ЦК України Договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, Банк свої зобов"язання виконав у повному обсязі, відкривши відповідачці картковий рахунок з лімітом кредитування, а ОСОБА_1. зобов"язання за Кредитним договором у повному обсязі не виконала, у зв"язку з чим виникла заборгованість, що становить станом на 15.08.2013 року 18082, 83 доларів США, що еквівалентно 144536, 06 грн.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до умов Кредитного договору (п. 1.1, 3.1) позивач відкрив відповідачці картковий рахунок з лімітом кредитування 15000, 00 доларів США та видав кредитну картку для проведення безготівкових розрахунків за товари та послуги, для переказу грошових коштів з карткового рахунку та отримання готівкових коштів в межах витратного ліміту.

Здійснення розрахунків за операціями з використанням платіжних карток на момент укладення Кредитного договору регулювалось Положенням про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженим Постановою Правління НБУ № 137 від 19.04.2005 року.

Пунктом 2.9 вказаного Положення встановлено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та у межах установленого договору ліміту кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під платіжні картки, визначається договором між клієнтом та емітентом.

Згідно із п. 1.1 Кредитного договору позивач відкрив відповідачці картковий рахунок та видав кредитну картку терміном на один рік. Після спливу цього терміну відповідач зобов"язаний був повернути кошти по встановленому ліміту кредитування.

Але у подальшому кінцевий термін повернення коштів за встановленим лімітом кредитування було двічі сторонами продовжено - до 28 грудня 2007 року та до 31 грудня 2008 року.

Відповідно до п. 4.1, 4.2 Додаткову до Договору-анкети від 22.12.2005 року строку дії картки вказаний на її лицьовій стороні. Картка дійсна до останнього дня місяця року (включно), що вказані в ній. При випуску нової картки картку з простроченим строком дії банк анулює. Держатель несе відповідальність за повернення в банку всіх пов"язаних з розрахунком карток після закінчення строку їх дії або при закритті рахунку.

За умови виконання держателем всіх положень договору картка держателя та картки всіх додаткових держателів автоматично пере випускаються банком, а договір вважається продовженим на наступний строк, якщо держатель не повідомив про бажання розірвати (припинити) договір за 20 календарних днів до дня закінчення строку дії основної картки.

В пункті 4.3 Додаткову до Договору-анкети зазначено, що в разі, якщо держатель порушує умови цього Договору Банк має право відмовити держателю у пере випуску карток, а держатель зобов"язаний погасити наявну заборгованість по рахунку до 15 числа місяця, в якому закінчується термін дії картки.

Із зазначеного можна зробити висновок про те, що Кредитний договір може бути подовжений на наступний строк лише за певних умов: належного виконання відповідачем положень договору та пере випуску позивачем картки.

Виходячи з тих правовідносин, що випливають з кредитного договору, лімітом кредитування можливо скористатися тільки за наявності діючої кредитної картки. Тобто при укладанні кредитного договору 22.12.2005 року був встановлений строк дії кредитної картки в один рік, але у подальшому до кредитного договору вносилися зміни, якими кінцевий термін повернення коштів за встановленим кредитним лімітом двічі було подовжено - до 28.12.2007 року та до 31.12.2008 року, та відповідно випущені нові кредитні картки з кінцевим терміном дії до 31.12.2008 року.

Тобто, останнє подовження дії Кредитного договору на річний строк та пере випуск картки відбулися в грудні 2007 року. Картка у 2008 році і пізніше більше не перевипускалася, а відповідно Кредитний договір у 2008 році і пізніше не продовжувався. Після закінчення строк дії останньої кредитної картки, а саме 31.12.2008 року, відповідач не користувався картковим рахунком через відсутність відповідної картки з січня 2009 року.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому у законодавстві визначаються різні поняття: такі як "строк дії договору" та "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Як вже зазначалось вище, сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

У зв"язку з тим, що останнім днем виконання зобов"язань з повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є 31.12.2008 року, при відсутності платежу у зазначений строк, з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права, у зв"язку з чим починається дія трирічного строку для звернення Банку до суду із вимогою щодо захисту своїх прав та інтересів.

Також слід зазначити, що у зв"язку з тим, що строк дії кредитної картки закінчився у грудні 2008 року, відповідачка не могла використовувати її для отримання коштів. Позивач, у свою чергу, не міг не знати про закінчення строку дії картки та про наявність заборгованості на той період. Таким чином, строк позовної давності на вимогу про повернення заборгованості за кредитним договором сплинув 01.01.2012 року, проте позивач звернувся до суду з даним позовом лише 10.09.2013 року.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Під час розгляду даної справи відповідачкою було подано заяву про застосування строку позовної давності до даних позовних вимог.

Отже, виходячи з вищенаведених норм діючого законодавства та встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, що є всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом.

Аналогічна правова позиція викладені і у постановах Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14, від 17.09.2014 року у справі № 6-95цс14, від 01.10.2014 року у справі № 6-134цс14, від 22.10.2014 року у справі № 6-127цс14, від 30.09.2015 року у справі № 6-154цс14.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Банку є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 203, 215, 257, 267, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: