Єдиний унікальний номер 242/4641/15-ц Номер провадження 22-ц/775/240/2016
Категорія 19 Головуючий у 1 інстанції Владимирська І.М.
Доповідач Новосьолова Г.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Новосьолової Г.Г.,

суддів: Кішкіної І.В., Новосядлої В.М.

за участю секретаря МарченкоЯ.О., ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель» на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 19 листопада 2015 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель», ОСОБА_4 акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», третя особа Державна архітектурно-будівельна інспекція України про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2015 року ухвалою Селидівського міського суду Донецької області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель», Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа Державна архітектурно-будівельна інспекція України про зобовязання вчинити певні дії.

Не погодившись з ухвалою про відкриття провадження по справі відповідач ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати питання на новий розгляд, у звязку з порушенням судом норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» зазначив, що при постановленні ухвали про відкриття провадження, судом першої інстанції було порушено правила визначення територіальної підсудності, передбачені ст.109 ЦПК України. Місцезнаходження відповідача за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відповідно не було змінено, але з 07 вересня 2015 року ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» знаходиться у стані припинення, господарську діяльність не провадить, її керівний орган голова ліквідаційної комісії станом на 19 листопада 2015 року не знаходиться у місті Донецьку.

Відповідно до положень ч.1 ст.93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

А тому, ці обставини суд першої інстанції не перевірив, що призвело до недотримання під час постановлення ухвали, правил підсудності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачка просила апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

В судове засідання представники відповідачів ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель», ОСОБА_4 акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та представник третьої особи Державна архітектурно-будівельна інспекція України не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать телефонограми в матеріалах справи, які зареєстровані у журналі телефонограм за №640-641, а також повідомленням про вручення повістки ( а.с.173-174,176-177).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, позивачку, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції відкриваючи провадження у справі виходив з вимог ст. 122 ЦПК України, Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та наданого Державною судовою адміністрацією України подання, головою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №2710/38-14 від 02 вересня 2014 року, відповідно до якого змінено територіальну підсудність Ворошиловського районного суду м. Донецька та визначено територіальну підсудність Селидівський міський суд Донецької області.

Відповідно до статті 122 ЦПК України суд відкриває провадження у справі, якщо позовну заяву подано з дотриманням правил підсудності.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель», ОСОБА_4 акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», третя особа Державна архітектурно-будівельна інспекція України про зобовязання вчинити певні дії.

10 квітня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Компанія з управління активами «Альтера естет менеджмент», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» було укладено договір №БВ-1304/259/Ф1-50/13 про купівлю продажу цінних паперів (Лоту облігацій) (а.с.19-21).

10 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель» було укладено договір б/н про бронювання обєкту інвестування однокімнатної квартири №58 на 14 поверсі будівлі, розташованої за адресою: м. Донецьк, пр. Панфілова,24-а, згідно якого виконавцем, за умови придбання замовником лоту облігацій з подальшою передачею обєкта інвестування, тобто квартири 58, замовнику (а.с.5-10).

Згідно зазначеного договору позивачкою було придбано у власність лот облігацій. За умовами договору був запланований термін введення обєкту будівництва в експлуатацію ІV квартал 2013 року, але обєкт інвестування не відповідає умовам договору. Погашення лоту облігацій здійснюється шляхом отримання обєкту інвестування в обєкт будівництва після перерахування лоту облігацій на його особистий рахунок. До моменту здійснення погашення лоту облігацій позивач здійснює огляд обєкту інвестування та у випадках невідповідності вимогам договору складається акт недоліків обєкту, який відповідач зобовязаний усунути впродовж строку, що становить не більше місяця. Згідно умовам зазначеного договору реєстрація права власності на обєкту інвестування житлову квартиру здійснюється відповідачем ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель» або відповідачем ОСОБА_4 акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» з правом передачі позивачці свідоцтва про право власності та технічного паспорту на квартиру. У звязку з неотриманням від відповідача ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» повідомлення про готовність його передати у власність позивача обєкт інвестування, позивач не має можливості звернутися до відповідача ОСОБА_4 акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» щодо припинення дій договору застави лоту облігацій.

11 березня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель» було укладено договір Е-14/58 про бронювання обєкту будівництва, згідно якого квартира №58, у будинку 24 «А» по пр.. Панфілова у Ворошиловському районі м. Донецька є обєктом інвестування ізольоване приміщення, призначене для постійного проживання відповідно до ДБН, забезпечене електрикою, водою, опаленням, газом тощо (а.с.14-16).

Проте, будинок не має повного ізолювання, по периметру стоять будівельні ліса, відсутні вікна, стоять крани, прибудова не завершена, будівельний майданчик не розчищений, відсутня електропроводка.

Таким чином, не виконанні будівельні роботи не тільки щодо будівництва за проектною документацією житлового будинку №24 А по пр. Панфілова у м. Донецьку, а й робіт визначених договорами про бронювання обєкту будівництва від 11 березня 2013 року та 10 квітня 2013 року.

10 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель» було укладено договір №Е-14/58 про надання послуг, згідно якого відповідач прийняв на себе зобовязання про надання послуг з виконання проектно конструкторських робіт (дизайну) квартири №58 у будинку №24 А по пр. Панфілова у м. Донецьку.

Відповідно до п.2.1 цього договору позивачем були сплачені будівельно монтажні роботи, але зазначені роботи щодо перепланування квартири не були проведені (а.с.17).

25 квітня 2013 року між ОСОБА_4 акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки (а.с.23-29).

25 квітня 2013 року між ОСОБА_4 акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено договір застави лоту облігацій б/н та додаткової угоди №1 до договору застави (а.с.30-34).

26 жовтня 2015 року позивачці стало відоме, що відповідач ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» знаходиться на стадії ліквідації при невиконаних перед позивачем зобовязань за договором, тому звертаючись до суду просила.

Зобовязати ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» виконати обовязки за договорами б/н від 10 квітня 2013 року та №Е- 14/58 від 10 квітня 2013 року щодо усунення недоліків в обєкті інвестування житловій квартирі №58 на 14 поверсі будівлі, розташованої за адресою: м. Донецьк, пр. Панфілова,24-А згідно з проектною документацією закінчення будівництва відповідно до переліку робіт, визначеному у договорах.

Зобовязати ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» передати ОСОБА_2 обєкт інвестування житлову квартиру №58 на 14 поверсі будівлі, розташованої за адресою: м. Донецьк, пр.. Панфілова,24-А за актом прийому передачі готовності обєкту інвестування з виконаними у повному обсязі технічними характеристиками за вимогами договору б/н від 10 квітня 2013 року про бронювання обєкту інвестування.

Зобовязати ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» та ОСОБА_4 акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» передати ОСОБА_2 правовстановлюючи документи на житлову квартиру №58 на 14 поверсі будівлі, розташованої за адресою: м. Донецьк, пр. Панфілова,24-А, а саме свідоцтво про право власності та технічний паспорт на вказану квартиру з проведеною реєстрацією за позивачем право власності на квартиру, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Зобовязати ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» надати інформацію та документи ОСОБА_2 щодо визначення та утворення субєкта господарювання, якому передані функції утримання, управління та експлуатації житлового будинку №24-А по пр..Панфілова у м. Донецьку.

Зобовязати ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» передати ОСОБА_2 проектне конструкторські роботи по переплануванню квартири №58, розташованої за адресою: м. Донецьк, пр. Панфілова,24-А за договором про надання послуг №Е-14/58 від 10 квітня 2013 року за актом прийому передачі та відповідною проектною документацією (а.с.1-4).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У п. 40 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року зазначено, якщо до кількох відповідачів пред'явлено позови, пов'язані між собою, на один з яких поширюється виключна підсудність, то щодо вимог, пов'язаних між собою, діють правила статті 114 ЦПК.

Пунктом 41 цієї Постанови передбачено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

У п. 42 зазначеної Постанови вбачається, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року спори, пов'язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції.

Відповідно до частини першої статті 114 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність).

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об'єкти нерухомості, об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Отже, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка звернулась до суду з позовом до кількох відповідачів з вимогами про зобовязання вчинити певні дії щодо майнових прав на нерухоме майно.

З договору про бронювання обєкту будівництва №Е-14/58 від 11 березня 2013 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель» вбачається, що однокімнатна квартира №58, розташована за адресою: м. Донецьк, Ворошиловський район, пр. Панфілова,24-а, отже територіально належить до Ворошиловського району м. Донецька.

Згідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 2710/38-14 визначено територіальну підсудність цивільних справ Ворошиловського районного суду м. Донецька - Селидівському міському суду Донецької області.

Позивачка звернулась до Селидівського районного суду Донецької області, тому апеляційний суд вважає, що дана справа підсудна Селидівському міському суду Донецької області, а тому суд першої інстанції правильно відкрив провадження по справі.

Доводи відповідача про те, що місцезнаходження відповідача за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відповідно не було змінено, але з 07 вересня 2015 року ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» знаходиться у стані припинення, господарську діяльність не провадить, її керівний орган голова ліквідаційної комісії станом на 19 листопада 2015 року не знаходиться у місті Донецьку є безпідставними, оскільки позивачка звернулась за захистом своїх майнових прав, які відповідно до вимог ст.114 ЦПК України відносяться до виключної підсудності та розглядаються судом першої інстанції відповідно до правил підсудності, саме Селидівським міським судом.

Що стосується доводу апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель» про те, що вказана цивільна справа має розглядатись судом за місцем їх фактичного перебування у відповідності до положень ч.1 ст.93 ЦК України не ґрунтуються на законі.

Наведені в скарзі відповідача доводи необґрунтовані й правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Ухвала суду відповідає вимогам закону і підстав для її скасування не має.

Виходячи з наведеного ухвала судді постановлена з додержанням вимог закону і відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст.312, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель» відхилити.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді