Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Буцяка З.І.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу Остап»юк ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 05 травня 2016 року у справі за позовом Остап»юк ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Костопільської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання незаконними рішень, визнання недійсними державного акту про право власності на земельну ділянку, договору оренди, договору купівлі-продажу, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 05 травня 2016 року в задоволенні позову Остап»юк ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Костопільської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання незаконними рішень, визнання недійсними державного акту про право власності на земельну ділянку, договору оренди, договору купівлі-продажу, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі позивачі вказують на його незаконність, оскільки суд з порушенням вимог ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, розяснень Конституційного суду України в рішенні №3-зп від 25 грудня 1997 року та в рішенні № 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року відмовив їм у доступі до правосуддя, не надавши можливості звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Суд не звернув увагу на те, що вони, як позивачі, діють у власних інтересах, оскільки передача спірних земельних ділянок, які входять до земель загального користування (частина скверу спортивного майданчика), у власність фізичної особи зі зміною цільового використання таких земельних ділянок, позбавило їх права та можливостей користуватися такими ділянками, як матеріальним благом за їх прямим дійсним призначенням для відпочинку, заняття спортом.

Зазначають, що вони представляють також інтереси жителів мікрорайону, які також виступають проти передачі у приватну власність фізичним особам скверу зі спортивним майданчиком загального користування.

Судом не досліджено наявні докази по справі та не враховано, що станом на 01 січня 2004 року на 01 лютого 2004 року цільове призначення земельних ділянок розташованих по вул. Рівненська, 81б у м. Костопіль, визначено не було в звязку з тим, що ділянки не були сформовані, а рішення про відокремлення таких ділянок із суцільного масиву в міській раді не приймалося, окремого поштового номера ділянкам присвоєно не було.

Вказують, що згідно Проекту детальної планіровки центральної частини м. Костопіль, фрагменту викопіювання з Генплану м. Костопіль та відповіді Костопільської районної державної адміністрації від 05 липня 2013 року визначено, що на спірній території передбачено будівництво кінотеатру або спортивного майданчику.

Суд не звернув увагу на те, що відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 18 жовтня 2010 року визначено, що земельна ділянка орієнтованою площею 0,300 га, яка розміщена в м. Костопіль по вул. Сидорова - Рівненська «згідно генплану забудови м. Костопіль та статистичної звітності форми 6-зем відноситься до земель загального користування, а саме «зелені насадження загального користування, сквер».

Посилаються на ухвали Житомирського апеляційного окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року по справі № 564/2145/13-а та від 23 вересня 2014 року по справі № 564/1741/13-а, сторонами яких виступали позивачі в даній справі, якими було встановлено, що з 1989 року будь-які зміни до Генерального плану забудови м. Костопіль у встановлено законом порядку не вносилось, а цільове земельних ділянок відповідно до генерального плану визначено як землі рекреаційного призначення.

Судом не враховано, що під час укладання договорів оренди від 28 липня 2005 року та від 30 липня 2007 року ОСОБА_5 припинила підприємницьку діяльність, а тому не могла виступати орендарем як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 27 травня 2014 року.

Посилаються на норми ст. 118 Земельного кодексу України та вказують про порушення Костопільською міською радою порядку безоплатної приватизації земельних ділянок, якою передбачено особисту подачу громадянином зацікавленою в отриманні такої ділянки особою. Зазначають, що оспорюванні рішення Костопільської міської ради щодо спірної земельної ділянки приймалися на підставі поданих заяв ОСОБА_5, однак за даними прикордонних служб остання перебувала за межами України, що унеможливлює подачі таких заяв нею особисто.

Вважають, що спірні земельні ділянки є землями рекреаційного призначення, що є землями загального користування, а тому укладені договори щодо відчуження таких земельних ділянок є недійсними, оскільки укладені з порушенням визначеного Земельним кодексом порядку.

Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В запереченні на апеляційну скаргу представник відповідачів вказує, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Остап»юк А.М., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є неналежними позивачами по справі, оскільки ними не надано доказів порушення, невизнання або оспорення їх прав відповідачами, що є обов'язковою умовою звернення з позовом до суду.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Костопільської міської ради № 267 від 17 лютого 2004 року надано згоду ОСОБА_5 на вибір місця розташування, виготовлення технічної документації та проекту відводу на земельну ділянку по вул. Рівненська, 81б площею 0,05 га для будівництва офісу та житлових кімнат в оренду.

Рішенням Костопільської міської ради № 378 від 22 грудня 2004 року передано в орендне користування ОСОБА_5 земельну ділянку по вул. Рівненська, 81б площею 0,05 га для будівництва офісу та житлових кімнат - в оренду строк на 5 років, 28 липня 2005 року між Костопільською міською та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 укладено договір оренди вказаної земельної ділянки.

Крім того, рішенням Костопільської міської ради № 826 від 11 лютого 2010 року затверджено містобудівне обґрунтування ОСОБА_5 на земельну ділянку по вул. Рівненська, 81б площею 0,0835 га для розташування відкритої автостоянки легкових автомобілів.

В подальшому ОСОБА_5 звернулася до Костопільської міської ради із заявою про передачу їй у власність земельної ділянки в м. Костопіль по вул. Рівненська, 81б.

Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України (в редакції від 30 квітня 2010 року) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Вбачається, що рішенням Костопільської міської ради № 379 від 15 квітня 2010 року ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення містобудівного обґрунтування на будівництво житлового будинку та господарських будівель по вул. Рівненська, 81б (а.с. 28).

Рішеннями Костопільської міської ради № 900, № 902 від 14 травня 2010 року затверджено містобудівне обґрунтування розташування земельної ділянки площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд для ОСОБА_5 (а.с. 29) та надано дозвіл на виготовлення нею проекту із землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність (а.с. 30).

15 липня 2010 року затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується рішенням Костопільської міської ради № 933 від 15 липня 2010 року (а.с. 31).

Згідно вказаних рішень ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку було оформлено право власності, що підтверджується державним актом.

В обґрунтування позову позивачі посилалися на те, що рішення Костопільської міської ради зачіпають їх права та законні інтереси як мешканців прилеглої території та м. Костопіль, оскільки спірна земельна ділянка, виділена ОСОБА_5 в оренду а потім у власність, є частиною земель загального користування - сквером, який використовувався громадянами для відпочинку, знаходиться в рекреаційній зоні (зоні відпочинку) міста і не перебуває у землях запасу житлової та громадської забудови. Костопільська міська рада у встановленому законом порядку не змінювала цільове призначення спірної земельної ділянки, тому спірні рішення винесені з порушенням норм Земельного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст.39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Окрім того, відповідно до п.6.1 та 6.2 Регіональних правил забудови вибір, визначення, вилучення та надання земельних дiлянок для мiстобудiвних потреб (розмiщення будинкiв i споруд житлового, громадського, виробничого, транспортного, комунального, природоохоронного, iншого призначення, вулиць i дорiг, магiстральних iнженерних мереж, об'єктiв ландшафтної архiтектури) вiдповiдно до земельного законодавства, на пiдставi мiстобудiвної документацiї, мiсцевих правил забудови.

Пiд час вибору, вилучення та надання земельних дiлянок для мiстобудiвних потреб вiдповiдно до Земельного кодексу України мiсцевi органи землевпоряднi, природоохороннi, мiстобудування та архiтектури, санiтарнi та iншi надають висновки i пропозицiї мiсцевим органам влади щодо доцiльного мiсця розташування об'єкта, його граничних параметрiв, площi земельної дiлянки згiдно з мiсцевими правилами забудови, генеральним планом, iншою мiстобудiвною документацiєю, державними будiвельними нормами.

Стаття 20 ЗК України передбачає, що надання (передача) земельної ділянки громадянам та юридичним особам відбувається згідно з їх цільовим призначенням.

Згідно приписів частини першої цієї ж статті віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до Генерального плану забудови м. Костопіль, затвердженого виконкомом Рівненської обласної ради від 23.05.1989 р. №91, спірна земельна ділянка, яка виділена ОСОБА_5 в оренду, а пізніше під будівництво індивідуального житлового будинку, є частиною земель загального користування та значиться як - "зелені насадження загального користування" .

Згідно Проекту детальної планіровки центральної частини м. Костопіль, що виготовлена у 1991 році - спірна земельна ділянка значиться як спортивний майданчик.

Відповідно до вимог ст.50 ЗК України землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів відносяться до земель рекреаційного призначення.

З 1989 року будь-які зміни до Генерального плану забудови м. Костопіль у встановленому законом порядку не вносилися, тобто цільове призначення спірної земельної ділянки відповідно до генерального плану значилося як землі рекреаційного призначення.

Статтею 52 ЗК України визначено, що на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Пунктами 6.1 та 6.2 Регіональних правил забудови передбачено, що вибір, визначення, вилучення та надання земельних ділянок для містобудівних потреб проводиться відповідно до земельного законодавства, на підставі містобудівної документації, місцевих правил забудови.

Рішенням Костопільської міської ради №1010 від 25 жовтня 2010 року було змінено склад угідь земельної ділянки площею 0,3000 га в м. Костопіль по вулиці Сидорова-Рівненська, замінивши "зелені насадження загального користування" на землі "змішаного використання".

Проте, зміна складу угідь земельної ділянки площею 0,3000 га, яка проведена на підставі рішення міської ради №1010 від 25 жовтня 2010 року не може вважатися зміною цільового призначення земельної ділянки, оскільки її було проведено лише на підставі акту обстеження від 18.10.2010 року без розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані рішення Костопільської міської ради, щодо виділення ОСОБА_5 земельної ділянки розташованої в м. Костопіль по вул. Рівненська, 81б в оренду, а пізніше у власність, прийняті з порушенням норм земельного законодавства та підлягають скасуванню, оскільки спірна земельна ділянка відносилась до земель загального користування, а саме є сквером, який використовувався громадянами для відпочинку і не перебуває у землях запасу житлової та громадської забудови та порушують інтереси позивачів як користувачів землями загального користування.

Окрім того, враховуючи, що спірна земельна ділянка вибула із власності первинного власника незаконно, тому всі послідуючі відчуження цієї земельної ділянки є незаконними.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

З наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що вимога позивачів про витребування від ОСОБА_8 як добросовісного набувача на користь Костопільської міської ради земельної ділянки, площею 0,0835 га, яка знаходиться в м. Костопіль Рівненської області по вул. Рівненська, 81б до задоволення не підлягає, оскільки така вимога може бути заявлена лише власником земельної ділянки яким є територіальна громада або міською радою, яка діє в інтересах громади та наділена повноваженнями щодо розпорядження землями територіальних громад.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права та неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, воно підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з Костопільської міської ради, ОСОБА_5 на користь Остап»юк ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягають стягненню понесені ними і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, ст. ст. 3, 15, 16, 388 ЦК України, ст. ст..52,152, 316 ЗК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Остап»юк ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 05 травня 2016 року скасувати.

Визнати незаконним рішення Костопільської міської ради № 267 від 17 лютого 2004 року в частині надання згоди ОСОБА_5 на вибір місця розташування, виготовлення технічної документації та проекту відводу на земельну ділянку по вул. Рівненська, 81б площею 0,05 га для будівництва офісу та житлових кімнат в оренду.

Визнати незаконним рішенням Костопільської міської ради № 378 від 22 грудня 2004 року в частині передачі в орендне користування ОСОБА_5 земельної ділянки по вул. Рівненська, 81б площею 0,05 га для будівництва офісу та житлових кімнат - в оренду строк на 5 років.

Визнати незаконним рішення Костопільської міської ради № 826 від 11 лютого 2010 року в частині затвердження містобудівного обґрунтування ОСОБА_5 на земельну ділянку по вул. Рівненська, 81б площею 0,0835 га для розташування відкритої автостоянки легкових автомобілів.

Визнати незаконним рішення Костопільської міської ради № 379 від 15 квітня 2010 року про надання дозволу ОСОБА_5 на виготовлення містобудівного обґрунтування на будівництво житлового будинку та господарських будівель по вул. Рівненська, 81б.

Визнати незаконним рішення Костопільської міської ради № 900 від 14 травня 2010 року в частині затвердження містобудівного обґрунтування розташування земельної ділянки площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд для ОСОБА_5.

Визнати незаконним рішення Костопільської міської ради № 902 від 14 травня 2010 року в частині надання дозволу ОСОБА_5 на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд у власність.

Визнати незаконним рішення Костопільської міської ради № 933 від 15 липня 2010 року в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд для ОСОБА_5.

Визнати недійсним договір оренди землі від 28 липня 2005 року, укладений між Костопільською міською радою та приватним підприємцем ОСОБА_5 про передачу в оренду земельної ділянки загальною площею 0,050 га, яка знаходиться в м. Костопіль, вул. Рівненська, 81б.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_5 на земельну ділянку по вул. Рівненська, 81б в м. Костопіль площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування жилового будинку, господарських будівель та споруд.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27 березня 2012 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, на посвідчення продажу земельної ділянки по вул. Рівненська, 81б в м. Костопіль площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, посвідчений приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу ОСОБА_9

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Костопільської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 судовий збір з кожного: по 803,88 грн. на користь Остап»юк ОСОБА_1; по 803,88 грн. на користь ОСОБА_2; по 803,88 грн. на користь ОСОБА_3; по 803,88 грн. на користь ОСОБА_4.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : Судді: