Справа № 713/1701/16-ц
Провадження №2/713/733/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2016 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Кибич І.А.

з участю секретаря Мірчева О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідача Банилівської сільської ради.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1.

За життя, а саме 15.06.2000 року ОСОБА_3 склала заповіт про те, що все своє майно, яке буде їй належати на момент смерті вона заповідає їй - ОСОБА_1

Вона, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняла спадщину, оскільки на час смерті матері проживала із нею у спадковому будинку, вступила в управління спадковим майном, проживає в спадковому будинку на даний час. Крім неї спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні немає.

Вона звернулась до приватного нотаріуса Оградюк Г.Я. із заявою про оформлення спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок по плану забудови під літ. «А», з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Банилівської сільської ради не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача Банилівської сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 виконкомом Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, копією свідоцтва про народження, Серія НОМЕР_3, повторно виданого 12.03.2001 року в с.Банилів, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №70, копією свідоцтва про одруження, Серія НОМЕР_4, виданого 26.11.1969 року Банилівським сільським ЗАГС, Вижницького району, актовий запис №25, копією паспорта громадянина України, Серія НОМЕР_5, виданого 27.03.2001 року Вижницьким РВ УМВС України в Чернівецькій області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1.

З копії технічного паспорту на будинок, вбачається, що житловий будинок в АДРЕСА_1, 1964 року побудови, вартістю 144025,00 грн.

За життя ОСОБА_3 залишила заповітне розпорядження, а саме, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту, посвідченого 15.06.2000 року секретарем виконавчого комітету Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №237.

З довідки виданої Банилівською сільською радою №683 від 25.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 дійсно перебувала на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання у АДРЕСА_1 з 1964 року по день її смерті. На день смерті ОСОБА_3 разом з нею в одному будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_1 - дочка, ОСОБА_6 - зять, ОСОБА_7 - внук, ОСОБА_5 - онучка. Спадкоємцем за законом першої черги є ОСОБА_1 Заповіт за життя було складено на все майно, на ОСОБА_1 за реєстраційним номером 237 від 15.06.2000 року, посвідченого виконавчим комітетом Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області.

Судом також встановлено, що крім позивачки ОСОБА_1, спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №22/2016 року.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Оградюк Г.Я. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але в зв'язку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на будинок їй було в цьому відмовлено, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 12.10.2016 року №172/02-31.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Згідно ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) "Спадкування здійснюється за законом і за заповітом".

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час спірних правовідносин, встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) позивачка ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3, оскільки на час її смерті проживала разом з нею в житловому будинку, вступила в управління спадковим майном.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1964 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 01.01.2016 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації є необов'язковим.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Керуючись ст.ст.524, 529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), ст.ст.27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 01.01.2016 року, ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН - НОМЕР_1), право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме, житловий будинок по плану забудови під літ. «А», з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич