Справа 635/9651/15-ц
Провадження 2/635/139/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Савченка Д.М.,

при секретареві судового засідання Журавльовій Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 96,10 кв.м, житловою площею 61,90 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: гаражем літ. «Б», сараєм літ. «В», погребом літ. «Г», літньою кухнею літ. «Д», сараєм літ. «Е», альтанкою літ. «И», вбиральнею літ. «Ж», навісом літ. «З», літнім душем літ. «Л», вольєром літ. «М», навісом літ. «Н», навісом літ. «О», колодязем літ. «К1», вигрібною ямою літ. «К2», вигрібною ямою літ. «КЗ», колонкою літ. «К», огорожами №№ 1-3, розташований по пров. Пархоменка № 7 в м. Мерефа Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого 01 травня 2015 року, в цілому.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що житловий будинок за № 7 по пров. Пархоменка в м. Мерефа Харківського району Харківської області по праву приватної власності ні за ким не зареєстрований та право власності на нього не оформлено.

Цей житловий будинок з надвірними будівлями збудований ОСОБА_3 протягом 1952-1990 років, але право власності на спірний житловий будинок чоловік позивача, ОСОБА_3, за своє життя не оформив.

01 травня 2015 року ОСОБА_3 помер.

Оскільки спірний житловий будинок повинен належати ОСОБА_3 і входити до складу спадкового майна, то позивач має право претендувати на право власності на цей житловий будинок в цілому в порядку спадкування за законом у разі прийняття нею спадщини при відсутності інших спадкоємців.

Однак, позивач не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі через те, що не оформлено право власності на спірний житловий будинок, відсутність правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на нього.

Наведені обставини змусили останню звернутися до суду.

Позивач у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила виключити з відповідачів ОСОБА_4 міську раду Харківського району Харківської області.

Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до статті 197 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

Житловий будинок літ. «А-1», 1952 року побудови, за № 7 по пров. Пархоменка в м. Мерефа Харківського району Харківської області станом на 31.12.2012 року за архівними матеріалами КП «ХРБТІ» по праву приватної власності ні за ким не зареєстрований та право власності на нього не оформлено. Ці відомості підтверджуються довідкою КП «ХРБТІ» № 578 від 13.11.2015 року.

Відповідно до договору дарування від 07.12.1947 року, посвідченого ОСОБА_4 нотконторою 08.12.1949 року, реєстр № 6150/19, ОСОБА_5 подарував ОСОБА_3 домобудівлю, розташовану за цією адресою (колишній № 3а по пров. Мереф'янському) в м. Мерефа Харківського району та області, яка на той час складалася з дерев'яного флігелю на дві кімнати та льоху. За цим договором обдарований разом з дарунком прийняв на себе всі обов'язки для будівника за договором забудови від 10.10.1947 року.

Право власності ОСОБА_3 на ці будівлі зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації. Зазначені обставини підтверджуються копією цього договору дарування та відміткою на ньому щодо реєстрації права власності.

Цей житловий будинок з надвірними будівлями збудований ОСОБА_3 протягом 1952-1990 років, що підтверджується даними технічного паспорту та повинен вважатися об'єктом його приватної власності, але право власності на спірний житловий будинок ОСОБА_3 за своє життя не оформив.

Рішенням виконкому ОСОБА_4 міської ради депутатів Харківського району Харківської області від 13.07.1978 року, протокол № 16. вирішено оформити та прийняти в експлуатацію збудований житловий будинок в м. Мерефа по пров. Пархоменка. 7 гр. ОСОБА_3: оформити збудовані сарай літ. «Б», вбиральню в м. Мерефа по пров. Пархоменка. 7. гр. ОСОБА_3

Рішенням виконкому ОСОБА_4 міської ради депутатів Харківського району Харківської області від 13.06.1989 року, протокол № 6, вирішено оформити та прийняти в експлуатацію самовільно збудовані гр. ОСОБА_3 прибудови до житлового будинку літ. «А1-1», літ. «А2-1», веранду літ. «а» в м. Мерефа, пров. Пархоменка, 7 і оформити право особистої власності на його ім'я: оформити самовільно збудовані ОСОБА_3 гараж літ. «Б», сараї літ. «В», «Е», льох літ. «Г», літню кухню літ. «Д», вбиральню літ. «Ж».

Згідно акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію будинку літ. «А- 1», прибудов літ. «А1-1», літ. «А2-1», веранди літ. «а» від 22.06.1989 року, затвердженого ОСОБА_4 міською радою 14.11.1989 року № 11, в якому забудовником значиться ОСОБА_3, всі ці будівлі розташовані по пров. Пархоменка, 7, прийняті в експлуатацію.

В подальшому нові збудовані господарські будівлі також були узаконені рішенням виконкому ОСОБА_4 міської ради депутатів Харківського району Харківської області № 8 від 10.08.1993 року.

Всі наведені обставини підтверджуються копіями вищевказаних рішень виконкому міської ради, актом про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію будинку, проектом закріплення земельної ділянки, відомостями, зазначеними в довідці КП «ХРБТІ» № 578 від 13.11.2015 року.

Згідно даних поточної інвентаризації на цей час до складу цього житлового будинку входять наступні будівлі: житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1- 1», літ. «А2-1», загальною площею 96.10 кв.м. житловою площею 61.90 кв.м. господарські будівлі та споруди: гараж літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «Г». літня кухня літ. «Д». сарай літ. «Е», альтанка літ. «И», вбиральня літ. «Ж», навіс літ. «З», літній душ літ. «Л». вольєр літ. «М», навіс літ. «Н», навіс літ. «О», колодязь літ. «К1», вигрібна яма літ. «К2», вигрібна яма літ. «КЗ», колонка літ. «К», огорожі №№ 1-3. Самочинне будівництво або переобладнання по вищевказаному обєкту нерухомого майна відсутнє.

Загальна інвентаризаційна вартість нерухомого майна станом на 11.11.2015 року складає 288 062,00 гривень, що відображено в технічному паспорті на спірний житловий будинок та в довідці КП «ХРБТІ».

Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з огляду на таке.

Оскільки спірні правовідносини щодо будівництва виникли у 1951-1971 роках, суд вважає, що вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України у редакції 1963 року, тобто Закону, який діяв на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 86 ЦК України (в ред. 1963 року), діючої станом на момент закінчення будівництва право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Згідно до ст.ст. 100, 101 цього Кодексу в особистій власності громадян може бути один жилий будинок.

Цивільним кодексом України в редакції 1963 року момент виникнення права власності була передбачена тільки ст. 128 цього Кодексу, але це стосувалось набуття права власності у набувача за договором (з моменту передачі речі).

В подальшому, Законом України «Про власність» від 07.02.1991 року, а саме ст. 12 встановлені підстави виникнення права приватної власності, де зазначено, що праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на доходи від індивідуальної праці, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про власність» обєктами права приватної власності є жилі будинки.

Отже, на підставі діючого законодавства на момент завершення будівництва житлового будинку та після прийняття його в експлуатацію ОСОБА_3 за своє життя набув право власності на спірний будинок, оскільки він був збудований ним та фактично належав йому на день його смерті.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника, у звязку із чим на підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України зупиняється його правоздатність, тому після смерті особи вже не може бути визнано за нею будь-яке право, в тому числі і право власності, але спірний житловий будинок відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України входить до складу спадщини, і є обєктом спадкування після смерті ОСОБА_3

01 травня 2015 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 502014, виданим виконавчим комітетом ОСОБА_4 міської ради депутатів Харківського району Харківської області 06 травня 2015 року.

Оскільки спірні правовідносини щодо спадкування після смерті ОСОБА_3 виникли в травні 2015 року, то вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, тобто Закону, який діяв на час їх виникнення.

За своє життя ОСОБА_3 заповітів не залишав, тому у разі відсутності заповіту, право на спадкування одержують спадкоємці за законом, згідно вимог ч. 2 ст. 1223 ЦК України (в ред. 2003 року).

Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Єдиними спадкоємцями першої черги за законом є позивач по справі, дружина померлого, та син ОСОБА_2, відповідач по справі.

Батьки ОСОБА_3 померли раніше за нього.

У встановлений законом шестимісячний строк позивач спадщину після свого чоловіка прийняла згідно вимог ст. 1269, ст. 1270 ЦК України, оскільки вони з чоловіком були зареєстровані за різними адресами, позивач в м. Мерефа, а ОСОБА_3 в АДРЕСА_1, тому позивач в шестимісячний строк звернулася до нотаріуса в м. Харкові із заявою про прийняття спадщини, а їхній син - відповідач ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини, крім позивача на це майно ніхто не претендує.

На підставі цих заяв приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 відкрита спадкова справа № 12/2015. Зазначені обставини підтверджуються листом приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 № 234/02-14 від 11.11.2015 року.

Оскільки спірний житловий будинок повинен належати ОСОБА_3 і входити до складу спадкового майна, позивач має право претендувати на право власності на цей житловий будинок в цілому в порядку спадкування за законом у разі прийняття нею спадщини при відсутності інших спадкоємців.

Подружні стосунки між померлим чоловіком та позивачем підтверджуються наданим свідоцтвом про шлюб, родинні відносини з сином підтверджуються свідоцтвом про його народження.

Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про смерть. Факт Прийняття спадщини позивачем підтверджується листом нотаріуса.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що ОСОБА_1 у встановлений строк прийнято спадщину, до складу якої увійшов спірний житловий будинок, інших осіб, які є спадкоємцями і прийняли спадщину в установленому порядку, не виявлено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 100, 101 ЦК України (в ред. 1963 року), ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1223, 1261, 1269-1270 ЦК України (в ред. 2003 року), керуючись ст. 3 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 96,10 кв.м, житловою площею 61,90 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: гаражем літ. «Б», сараєм літ. «В», погрібом літ. «Г», літньою кухнею літ. «Д», сараєм літ. «Е», альтанкою літ. «И», вбиральнею літ. «Ж», навісом літ. «З», літнім душем літ. «Л», вольєром літ. «М», навісом літ. «Н», навісом літ. «О», колодязем літ. «К1», вигрібною ямою літ. «К2», вигрібною ямою літ. «КЗ», колонкою літ. «К», огорожами №№ 1-3, розташований по пров. Пархоменка № 7 в м. Мерефа Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 01 травня 2015 року, в цілому.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.М. Савченко