У Х В А Л А

Іменем України

24 листопада 2016 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Грегуль О.В.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність і дії на чальників та старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернувшись до суду з вищевказаною скаргою і не погоджуючись із постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 10.08.2016 року, просить: 1. Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця щодо винесення цієї постанови на виконання ухвали та постанов про накладення арешту на грошові кошти та не направлення її сторонам виконавчого провадження і банківським установам, 2. Визнати бездіяльність начальників Шевченківського РВ ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві щодо незатвердження постанови про закінчення виконавчого провадження за постановами про накладення арешту на грошові кошти, відсутність контролю за бездіяльністю старшого державного виконавця щодо не направлення копій постанови сторонам виконавчого провадження і банківським установам, 3. Визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження за постановами про накладення арешту на грошові кошти.

Вважаю, що скарга не відповідає вимогам ст. 119 та розділу VІІ ЦПК України.

Зокрема, скаргу подано в порядку, визначеному розділом VІІ ЦПК України.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07,11.2014 року, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74-77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо. З урахуванням передбаченого законом строку розгляду такої скарги проведення попереднього судового засідання не є обов'язковим.

Як вбачається з доданої до скарги оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 10.08.2016 року, виконавче провадження з примусового виконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2016 року, було закінчено в зв'язку із виконанням ухвали суду.

У порушення п. 3, п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, зміст скарги не містить і у скарзі не викладено обставин і не зазначено доказів того, в чому конкретно полягає порушення чи свободи заявниці при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки ухвалу суду виконано.

Також у порушення п. 3, п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, зміст скарги не містить і в скарзі не викладено обставин і не зазначено доказів, які б про неповідомлення належним чином старшим державним виконавцем учасників виконавчого провадження про хід виконання ухвали суду і чим конкретно це підтверджується.

У порушення п. 3, п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, зміст скарги не містить і в скарзі не викладено обставин і не зазначено доказів, які б свідчили, що в Шевченківському РВ ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, є одночасно два начальника Шевченківському РВ ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві і що саме обидва начальники одночасно повинні були затверджувати оскаржувану постанову, здійснювати контроль за роботою старшого державного виконавця та чим конкретно це підтверджується.

Крім того, в порушення п. 3, п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, зміст скарги не містить і в скарзі не викладено обставин і не зазначено доказів, про які конкретно постанови про накладення арешту йдеться в п. 1 і п. 3 прохальної частини скарги.

За таких обставин, скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність і дії на чальників та старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, залишити без руху та надати строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання заявницею даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: