У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому, з урахуванням позовної заяви, поданої на виконання ухвали судді Червоноградського міського суду від 04 вересня 2015 року, що надійшла до суду 15 вересня 2015 року, у зв'язку з порушенням органом державної влади - Сокальським районним судом Львівської області прав, гарантованих ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, шляхом постановлення завідомо неправосудної ухвали від 23 листопада 2011 року у справі № 1440/11, в результаті чого його було позбавлено доступу до правосуддя та грубо порушено конституційні права, гарантовані ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, просив стягнути: з Сокальського районного суду Львівської області на його користь кошти у сумі 1 млн. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій судді Сокальського районного суду Львівської області при розгляді позовної заяви від 21 листопада 2011 року, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації; з держави Україна в особі Міністерства юстиції України на свою користь кошти у сумі 1 млн. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій судді Сокальського районного суду Львівської області при розгляді позовної заяви від 21 листопада 2011 року, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації. Зазначив, що шляхом порушення норм Конституції України суддею Сокальського районного суду йому було спричинено моральні страждання, які полягали у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з позбавленням права доступу до правосуддя, було порушено нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми, так як всі родичі та знайомі глузують з нього, повторюючи, що він, живучи та діючи в межах закону, не може довести свою правоту в судах, оскільки кожне рішення суду, яким відмовлено у задоволенні його вимог, свідчить, що його вимоги незаконні.

Рішенням рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За правилами ч. 6 зазначеної статті відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто за незаконні дії або бездіяльність цих органів, які не включені до перелік) незаконних рішень, дій чи бездіяльності ч 1 ст. 1176 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Так, згідно із ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і гримання під вартою, незаконною проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законодавством України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження приниження його честі, гідності ділової репутації, моральних переживань, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, глузування з нього усіх його родичів та знайомих у зв'язку з ухваленням судом рішень не на його користь.

Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов