АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 2-1208/10 Головуючий в 1 інстанції
Провадження №22-ц/774/958/К/16 Мясоєдова О.М.
Категорія - 27 (ІV) Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.

секретар - Чубіна А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2016 року по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (надалі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»)звернулися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09.06.2010 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (надалі - ПАТ «УкрСиббанк») та стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 85 620,10 грн., 856,20 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ.

21.09.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 26, відповідно до якого, право вимоги по кредитному договору, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Враховуючи, що відбулася заміна кредитора у зобов'язанні, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просили суд замінити сторону виконавчого провадження - стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2016 рокуу задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник заявника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про задоволення заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції належним чином не досліджувалися докази, додані до заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

На думку апелянта, судом не враховано, що заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги та не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами та посадовими особами, що узгоджується з правовою позицією, висловленою у Постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року (справа №6-122цс13).

Також представник заявника вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра і Гарантія», суд фактично залишив рішення суду без виконання, що призводить до порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Неявка представника заявника ТОВ «ФК «Довіра і Гарантія», належним чином завчасно повідомленого про час та місце судового розгляду справи, являється його волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторони, належним чином повідомленою, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 29.06.2010 року, яке набрало законної сили (а.с.121-123), задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» і стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 19.08.2006 року (а.с.8-10) в сумі 85 620,10 грн., 856,20 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ. (а.с.62) На виконання вказаного заочного рішення суду, цим же судом було видано виконавчий лист №2-1208. (а.с.73)

Даний виконавчий лист стягувачем ПАТ «УкрСиббанк» було пред'явлено до виконання у Центрально-Міський ВДВС Криворізького МУЮ та постановою державного виконавця від 19 січня 2012 року відкрито виконавче провадження. (а.с.137)

21.09.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 26, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 19.08.2006 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». (а.с.131-134)

Звертаючись до суду зі заявою про заміну сторони виконавчого провадження, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» посилались на те, що у зв'язку із заміною кредитора у зобов'язанні, слід замінити стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», суд першої інстанції керувався ч.1 ст.378 ЦПК України та виходив з того, що заявником не надано доказів на підтвердження факту часткового правонаступництва прав вимоги за зобов'язаннями ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Частиною 1 статті 378 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року (справа №6-122цс13) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 26, відповідно до якого до заявника перейшли права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначеними у Реєстрі Боржників. (п.2.1, 2.2 вказаного договору факторингу).

Відповідно до Реєстру Боржників до договору факторингу №26 від 21.09.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» передав, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» прийняв, на умовах визначених в договорі, права вимоги по кредитному договору №0 від 19.08.2006 року до боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 на загальну суму 21 746,51 дол. США, що еквівалентно 470581,23 грн. (а.с.134)

Однак, суд першої інстанції в порушення вимог ст.212-214 ЦПК України, вказаних обставин справи не врахував та належним чином не оцінив докази, які були надані заявником ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підтвердження свої вимог, дійшовши помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, у зв'язку з чим, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги в цій частині знаходять своє підтвердження та заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року)

У рішення Європейського Суду України з прав людини від 29 червня 2004 року у справі «Півень про України» визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Зважаючи на те, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження і неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів, погоджуючись з аналогічними доводами апеляційної скарги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», приходить до висновку про можливість задовольнити заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-1208 виданого 29.06.2010 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу - з ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути задоволена, а ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст. 311, ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-1208 виданого 29.06.2010 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу - з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

Л.В. Михайлів