Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/290/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черненко В. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

17.02.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Черненко В.В.

суддів - Потапенка В.І., Чорнобривець О.С.

за участю секретаря - Донець А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.12.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Ульянівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася у суд з позовом до Ульянівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.08.2014 року помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина до складу якої увійшли земельні ділянки площею 6,0278 га. та 6,0311 га. для ведення товарного сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території Ульяновської сільської ради Олександрійського району.

ОСОБА_4 зазначила , що вона являється спадкоємцем за заповітами на майно яке залишилось після смерті ОСОБА_5За оформленням своїх спадкових прав вирішила звернутися до нотаріальної контори після того, як пройде деякий час після смерті, з поваги до його пам'яті.

ОСОБА_4 зазначила, що 27.01.2015 року вона впала зі сходів, в результаті чого отримала пошкодження внутрішньо бокової вязки правого колінного суглобу. Декілька днів не могла самостійно пересуватись, а 02.02.2015 року звернулась в лікарню, де встановили діагноз та наклали гіпс, який потім зняли 26.02.2015 року.

ОСОБА_4 зазначила, що після зняття гіпсу вона зібрала всі необхідні документи та з метою оформлення спадщини звернулась до Олександрійської районної нотаріальної контори, однак нотаріус відмовив їй у прийнятті заяви у звязку з тим, що пропущено строк для прийняття спадщини.

Зазначила, що строк для подання заяви про прийняття спадщини закінчився 19.02.2015 року, але так як вона знаходилась в без руховому стані, тому не могла вчасно звернутись до нотаріальної контори. Просила суд визначити їй додатковий строк в два місяці для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5, який помер 19.08.2014 року.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.05.2015 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача ОСОБА_3

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.12.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що19.08.2014 року в с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно.

Суд першої інстанції зазначив, що із нотаріально посвідчених заповітів від 20 листопада 2013 року та 02.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_5 заповів ОСОБА_2 належні йому земельні ділянки, площею 6,0311 га та 6,0278 га, які розташовані за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, Ульянівська сільська рада, за межами населеного пункту, що також підтверджується заповітами та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 10 - 14)

Суд першої інстанції встановив , що 11.12.2014 року ОСОБА_3, яка є дочкою спадкодавця, подала до Олександрійської районної державної нотаріальної контори заяву на прийняття спадщини.

12.03.2015 року нотаріусом було винесено постанову про відмову ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 19.08.2014 року, так як було виявлено два заповіти складені спадкодавцем, в яких вищевказані земельні ділянки він заповів іншій особі (а.с. 37).

Суд першої інстанції встановив , що листом від 12.03.2015 року державний нотаріус повідомив ОСОБА_4 , що вона пропустила 6-ти місячний строк визначений для прийняття спадщини, так як не подала відповідної заяви, а разом зі спадкодавцем вона не проживала та не була зареєстрована і розяснив, що вона має право звернутись до суду для вирішення зазначеного питання.(а.с. 38).

Суд першої інстанції встановив , що відповідно до виписки із медичної картки виданої поліклінікою міської лікарні №1 м. Олександрії Кіровоградської області ОСОБА_4 знаходився на амбулаторному лікуванні з 02 по 26 лютого 2015 року (а.с. 15).

Суд першої інстанції зазначив, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені позивачкою причини пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, про те, що вона через хворобу, не подала у 6-ти місячний строк заяви на прийняття спадщини, не пов'язані із об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цієї дії і тому не можуть бути підставою для надання додаткового строку.

Суд першої інстанції зазначив, що перебування на амбулаторному лікуванні в період з 02 по 26 лютого 2015 року не встановлює наявність обставин, які мають значення для вирішення справи, тобто задоволення позову. Позивач не довела належними та допустимими доказами, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вона не звернулась з поважних причин

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись в повному обсязі неможливо.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних , свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до статті 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 215 ЦПК України в рішенні суду повинно бути зазначено на підставі яких доказів та з яких мотивів суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам права.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємцю , який пропустив строк для прийняття спадщини.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позову дійшов висновку , що зазначені позивачкою причини пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини про те, що вона через хворобу, не подала у 6-ти місячний строк заяви на прийняття спадщини, не пов'язані із об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цієї дії і тому не можуть бути підставою для надання додаткового строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців , який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що 19.08.2014 року в с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно.

Із нотаріально посвідчених заповітів від 20 листопада 2013 року та 02.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_5 заповів ОСОБА_2 належні йому земельні ділянки, площею 6,0311 га та 6,0278 га, розташовані за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, Ульянівська сільська рада, за межами населеного пункту, що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 10 - 14).

Відповідно до встановлених обставини вбачається , що строк для прийняття спадщини спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 , відповідно до статті 1270 ЦК України, почав відраховуватись з 20.08.2014 року і закінчувався 19.02.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4В на початку березня зверталась до нотаріальної контори про отримання спадщини , однак листом від 12.03.2015 року вих. № 232/02-31 завідуюча Олександрійської районної державної нотаріальної контори надала відповідь, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 померлого 19.08.2014 р. не вправі оскільки ОСОБА_2В пропущений шести місячний строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. З зазначеного листа вбачається, що ОСОБА_4 надавала нотаріусу документи для отримання свідоцтва про спадщину .

17.03.2015 року ОСОБА_4В звернулась до суду з даним позовом .

ОСОБА_4В мотивувала позов тим, що строк звернення із заявою про прийняття спадщини пропустила у звязку з тим , що отримала травму ноги і з 02.02.2015року по 26.02.2015 року перебувала на лікуванні та не мала можливості самостійно рухатись, а тому вчасно самостійно не змогла подати заяву. Зазначені обставини підтверджуються , матеріалами справи, зокрема випискою із медичної картки, виданою поліклінікою міської лікарні №1 м. Олександрії Кіровоградської області. Факт хвороби,перебування на лікарняному та неможливості у даний період самостійно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ніким не спростований.

З рішення суду першої інстанції вбачається, що суд не визнав зазначені обставини поважними причинами, при цьому суд не встановив дійсні обставини по справі, не дав належної оцінки доказам наданим позивачем на підтвердження позовних вимог,не сприяв всебічному розгляду справи відповідно до ч.4 статті 10 ЦПК України , а висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" розяснив , що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Суд, відповідно до п. 24 вказаної постанови, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, суд може визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, якщо вони повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця.

З матеріалів справи вбачається, що визначений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 19.02.2015 року. ОСОБА_4 в період з 02.02.2015 року по 26.02.2015 року перебувала на лікуванні у звязку з отриманою травмою ноги. Встановлене свідчить , що ОСОБА_4 не мала фізичної можливості самостійно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у період який залишився з 02.02.2015 року до 19.02.2015 року , а звернулась до нотаріальної контори тільки після того як закінчила лікування на початку березня 2015 року .

Колегія суддів дійшла висновку, що у позивача на протязі періоду з 02.02.2015 року по 19.02.2015 року було право звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у звязку із отриманою травмою і перебування на лікуванні таке право було нереалізоване по незалежним від неї причинам. Одразу після закінчення лікування ОСОБА_4 звернулась до нотаріальної контори і подала документи про отримання спадщини однак їй було відмовлено. З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається , що пропущений позивачем строк для прийняття спадщини є незначним і становить близько 10 днів.

Встановлені обставини свідчать , що позивачем пропущено строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Приймаючи до уваги встановлені обставини колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до п. 4 ст. 309 ЦК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позов задовольнити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.12.2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення яким позов ОСОБА_2 до Ульянівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Термін для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори відраховувати з 17.02.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: