Справа № 461/1952/16 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/4970/16 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: представника Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Ковальчук Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2016 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третіх осіб: Львівського комунального підприємства "Старий Львів", Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Львівської міської ради про зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА:

22 березня 2016 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася із зазначеним позовом, у якому просила зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за власні кошти привести до автентичного стану два металопластикових вікна у квартирі АДРЕСА_1

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила Галицька районна адміністрація Львівської міської ради.

В апеляційній скарзі посилається на те, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у власності Львівської міської ради на обслуговуванні ЛКП "Старий Львів", співвласниками зазначеного будинку є ОСОБА_3, ОСОБА_5 Зазначений будинок є пам'яткою архітектури ох.№1300, згідно постанови РМ УРСР №442 від 06.09.1979 року. Відповідачі у 2013-2014 році провели ремонтні роботи по заміні двох дерев'яних віконних заповнень на пластикові у квартирі №7 без відповідного дозволу органу охорони культурної спадщини.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції призначався на 11 серпня 2016 року та 25 серпня 2016 року.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повідомлялися про час та місце розгляду справи, рекомендовані листи з повістками надсилалися їм завчасно за місцем їх реєстрації, однак останні в судові засідання не з'являлися, а листи поверталися «через не запит», що відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України є належним повідомленням.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Ковальчук Н.О. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Галицької районної адміністрації Львівської міської ради підлягає до задоволення, рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 травня 2016 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що заміна дерев'яних заповнень була проведена відповідачами 29 червня 2011 року, а відтак, сплив строк позовної давності до зазначених вимог.

З таким висновком суду повністю погодитись не можна виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» об'єкт культурної спадщини - визначене місце, споруда, комплекс (ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти (об'єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу чинність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Як зазначено у ч.1 ст.22 Закону України «Про охорону культурної спадщини», пам'ятки, їхні частини, пов'язане з ним рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) в інші місця.

Використання пам'ятки повинно здійснюватись відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам'ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Згідно ч.2 ст24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» використання пам'ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання встановлених органами культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам'ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Відповідно до ч.3 ст.47 цього закону юридичні ф фізичні особи, які завдали шкоди пам'яткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобов'язані відновити пам'ятки та їхній території, а якщо відновлення неможливе - відшкодувати шкоду відповідно до закону.

Судом та матеріалами справи установлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Загальна площа квартири - 23,60 кв.м, житлова площа 16,10 кв.м (а.с.5).

Будинок АДРЕСА_1 є пам'яткою архітектури охоронний №1300, згідно з Постановою Ради міністрів УРСР від 06 вересня 1979 року №442, копію якої надала в суді апеляційної інстанції представник позивача Ковальчук Н.О. (а.с. 112-123).

22 квітня 2015 року ЛКП «Старий Львів» складено акт-попередження, яким встановлено, що відповідачами самовільно встановлено металопластикові віконні заповнення замість дерев'яних (а.с.6).

Також 22 квітня 2015 року Управлінням охорони історичного середовища ЛМР складено протокол серії ЛВ №000429 про адміністративне правопорушення за ст.92 КУпАП, згідно якого у квартирі АДРЕСА_1 у 2013-2014 році проведено ремонтні роботи по заміні віконних заповнень на металопластикові без дозвільних документі (а.с.7).

18 червня 2015 року адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради складено постанову №84 про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ст.92 КУпАП і враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення провадження у справі закрити.

При тому, як убачається із змісту постанови №84 від 18 червня 2015 року, ОСОБА_3 саме у 2013-2014 роках проведено ремонтні роботи по заміні двох дерев'яних віконних заповнень на пластикові у своїй квартирі АДРЕСА_1, без письмового дозволу відповідного органу культурної спадщини.

Зазначена постанова не була оскаржена і набрала законної сили.

Таким чином, у постанові адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №84 від 18 червня 2015 року визначено коли відповідачем ОСОБА_3 проведено ремонтні роботи по заміні двох дерев'яних віконних заповнень на пластикові у своїй квартирі АДРЕСА_1.

Крім того, відмовляючи у задоволенні вимог позивача з підстав спливу позовної давності суд першої інстанції не врахував, що дане порушення є триваючим, оскільки віконні заповнення не приведені до автентичного стану по даний час.

Відтак, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про сплив позовної давності до вимог позивача за даним позовом.

Зазначених обставин не було враховано судом першої інстанції при постановленні рішення по справі.

Оскільки беззаперечно установлено, що будинок по АДРЕСА_1 є пам'яткою архітектури і його використання повинно здійснюватися відповідно до положень Закону України «Про охорону культурної спадщини», а відповідачі без дозвільних документів провели ремонтні роботи по заміні віконних заповнень і не усунули вказані порушення по даний час, то є всі підстави для задоволення вимог позивача.

З урахуванням зазначених обставин, апеляційна скарга Галицької районної адміністрації Львівської міської ради підлягає до задоволення, рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2016 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення, про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за власні кошти привести до автентичного стану два металопластикових вікна у квартирі АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по 1446 гривень судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.