Справа №2-351/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просив поновити його на посаді головного інженера ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» Виконавчого органу Київради (КМДА).

Крім того, просив стягнути з Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» Виконавчого органу Київради (КМДА) на свою користь 17240,27 грн. відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу з 03.12.2015 року по 31.12.2015 року, 3000 моральної шкоди, по 1000,00 моральної шкоди з кожного відповідача-фізичної особи.

Вивченням матеріалів позовної заяви було встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, у зв'язку з чим ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05.01.2016 року позивачу був наданий строк для виправлення недоліків, т. я. суд при прийнятті позову зобов'язаний встановити відсутність підстав для повернення позову і наявність передумов для відкриття провадження у справі - наявність правовідносин сторін, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, пред'явлення вимоги, яка не є байдужою до права, наявність у заявника права на пред'явлення позову і дотримання ним порядку реалізації цього права.

Зазначена ухвала згідно з вимогами закону була отримана позивачем 15.01.2015 року.

19.01.2016 року позивачем на усунення недоліків позову було подано до суду позовну заяву в новій редакції, якою змінено та збільшено позовні вимоги, в якій позивач просив поновити його на посаді головного інженера ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» Виконавчого органу Київради (КМДА); стягнути з Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» Виконавчого органу Київради (КМДА) на його користь 76100 грн. відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу з 02.12.2015 року по 19.01.2016 року та невиплаченої при звільненні заробітної плати за період з 24.09.2015 року по 01.12.2015 року; відшкодувати з Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» Виконавчого органу Київради (КМДА) на його користь по 200 грн. майнової та моральної шкоди; по 100,00 грн. майнової та по 100 грн. моральної шкоди з кожного відповідача-фізичної особи.

Проте, позивачем недоліків так і не були усуненні, оскільки в новій редакції так і не викладено обставин як правових підстав їх пред'явлення, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, оскільки не викладено обставини щодо обґрунтування позовних вимог про стягнення майнової та моральної шкоди у спорі щодо трудових відносин до відповідачів - фізичних осіб у справі, які трудові права позивача ними порушено, всупереч яким нормативним актам із зазначенням доказів на підтвердження цих обставин, а також обставин як правові підстави, якими позивач обґрунтовує незаконність наказу про його звільнення, із зазначенням доказів, які б підтверджували такі обставини, та щодо відшкодування Ритуальною службою майнової та моральної шкоди.

Крім того, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» Виконавчого органу Київради (КМДА) про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та при звільненні позивачем не зазначено доказів на підтвердження того, що останній звертався до суду із заявою про видачу відповідного судового наказу.

Так, відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Згідно з ч. 1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, яка має пред'являтись за загальними правилами підсудності та розглядатися в наказному провадженні.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, яка підпадає під категорію справ наказного провадження та розглядається за встановленими розділом ІІ ЦПК України правилами, та лише в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом відповідні вимоги можуть бути пред'явлені в позовному провадженні.

Таким чином, позивачем пред'явлена частина вимог, які передбачають розгляд в порядку наказного провадження, а ним вони пред'явлені в позовному провадження без надання доказів відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування судового наказу. А у відповідності до п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без дотримання порядку, визначеного ч.3 ст.118 ЦПК України, повертається позивачеві для належного подання до суду з дотриманням порядку, визначеного ЦПК України.

При цьому позивач і заробітну плату, і середній заробіток за час вимушеного прогулу визначив загальною сумою за період з 24.09.2015 року по 19.01.2016 року, що позбавляє вимоги конкретності.

Також позов не відповідає вимогам ч.5 ст. 119 ЦПК України, оскільки належних доказів сплати позивачем судового збору за пред'явлені позовні вимоги до суду не надано, виходячи з того, що відповідно до п.1 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Між тим, позивачем в позовній заяві, окрім вимоги про поновлення роботі, заявлено ще декілька вимог майнового характеру, зокрема про стягнення майнової та моральної шкоди, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, пільги щодо сплати судового збору на які не поширюються, а тому відповідно ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» позивачу необхідно було сплатити судовий збір за ставками, визначеними ЗУ «Про судовий збір», виходячи з розміру ціни позову, та надати суду докази, що підтверджують його сплату.

При цьому позивачем визначена ціна позову в розмірі 78100,00 грн., однак судовий збір сплачений лише в розмірі 487,20 грн., що не відповідає встановленим законодавством ставкам судового збору.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України у разі, коли недоліки позовної заяви позивачем відповідно до ухвали суду вчасно виправлені не будуть або будуть виправлені лише частково, така позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві, про що постановляється ухвала.

Отже, вказані недоліки позовної заяви, які були встановлені ухвалою суду від 05.02.2016 року та стали підставою для залишення заяви без руху, позивач у визначений судом строк належним чином не усунув, т. я. в позовній заяві на даний часвідсутнє викладення конкретних вимог та обставин, тобто тих юридично значимих фактів, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Разом з тим, від змісту позовної заяви залежать дії суду щодо вирішення питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших процесуальних дій по розгляду справи по суті, в тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, визначення суб'єктного складу спірних правовідносин, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить і позиція відповідачів, котрі, як і позивач, має право на судовий захист, для реалізації якого мають бути обізнаними з тим, які вимоги до них заявлені, з яких підстав і якими доказами ці підтверджується.

Тому на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і доведення при пред'явленні позову певного кола фактів, що мають процесуальне значення, зокрема, щодо наявності передумов права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

З викладеного вбачається, що позивачем недоліки не були усунені, що перешкоджає встановити наявність передумов для відкриття провадження у справі, тому за таких обставин вважаю за необхідне повернути позивачу в силу ч.2 ст. 121 ЦПК України позовну заяву тазгідно з п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» повернути сплачений судовий збір.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу вважати неподаною і повернути позивачу.

Повернути ОСОБА_1 487,20 грн. судового збору, сплаченого згідно з квитанцією №1898 від 18.11.2015 року на р/р №0010.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: