Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Заіка В.В.
Справа № 408/5013/15-ц
Провадження № 22ц/782/287/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» червня 2016 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Заіки В.В.,

суддів: Назарової М.В., Украінцевої Л.Д.,

за участю секретаря Подрябінікіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 спілки «Імперіал ЛТД» про витребування суми депозиту, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом.

Позивач послався на те, що 01 жовтня 2014 року він уклав з ОСОБА_3 спілкою «Імперіал ЛТД» депозитний договір № 98 бл на суму 25 000 гривень строком до 31 березня 2015 року з процентною ставкою 24% річних.

Також 28 лютого 2014 року сторони уклали депозитний договір №63 бл строком до 29 лютого 2016 року на суму 17 000 гривень з процентною ставкою 30% річних.

Вказуючи на те, що відповідач не виконав умови договору №98бл, тобто по закінченню строку його дії не повернув йому грошові кошти у сумі 25 000 гривень та не виконував договір в частині сплати відсотків в порядку та строки визначені договором, позивач просив стягнути 25 000 гривень за депозитним вкладом та проценти у розмірі 4767 гривень 60 коп.

Крім того, позивач послався на те, що відповідач не виконує умови договору №63 бл, тобто не сплачує йому відсотки за користування депозитом у строки та порядку, визначені договором, а тому просив розірвати вказаний договір, стягнути з відповідача на його користь 17 000 гривень за депозитним вкладом та заборгованість за відсотками у сумі 4270 гривень.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 до КС «Імперіал ЛТД» про витребування суми депозиту задоволено частково.

Стягнуто з КС «Імперіал ЛТД» на користь ОСОБА_2 залишок депозиту в сумі 6100 гривень 00 коп., невиплачені відсотки по депозитному вкладу в сумі 1162 гривень 90 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Зобовязано управління Державної казначейської служби України у Біловодському районі Луганської області повернути ОСОБА_2 помилково сплачений судовий збір в сумі 510 гривень 38коп., за квитанцією ПАТ КБ «ПриватБанк» Луганська філія від 16.10.2015 року.

Стягнуто з КС «Імперіал ЛТД» на користь держави судовий збір в розмірі 1218 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення в частині відмови йому у позові, вважаючи, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України від 20.12.2001 року «Про кредитні спілки» - кредитна спілка відповідно до свого статуту залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки в порядку, визначеному Правилами здійснення депозитних операцій для кредитних спілок, затвердженими розпорядженнями Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 30.12.2011 року.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спілка «Імперіал ЛТД» (далі ОСОБА_3 спілка) уклали 28 лютого 2014 року договір №63 бл про залучення внеску (вкладу), члена кредитної спілки на депозитний рахунок у сумі 17 000 гривень зі сплатою ОСОБА_3 спілкою ОСОБА_2 30% річних в порядку та на умовах, визначених п.п. 1.1., 2.2., 2.4., 2.6., 2.7., 2.8. Договору (далі договір № 63бл) (а.с. 14, 16).

Також, 01 жовтня 2014 року сторони уклали договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 98 бл (далі договір № 98 бл) на суму 25 000 гривень зі сплатою 24% річних в порядку та умовах, визначений п.п. 1.1., 2.2., 2.4., 2.6., 2.7., 2.8 ., вказаного договору (а.с. 15).

Позивач послався на те, що ОСОБА_3 спілка не виконала умови договорів № 63 бл та № 98 бл, не виплатила йому суми коштів за депозитними вкладами та проценти.

В заперечення позовних вимог відповідач послався на те, що за депозитним вкладом за договором № 63 бл він повністю повернув ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 17 000 гривень, та частково за депозитним договором № 98 бл у сумі 18 900 гривень.

На підтвердження своїх заперечень відповідач надав суду копії видаткових касових ордерів про видачу 3000 грн. від 15.06.2015 року; 7000 грн. від 06.06.2015 року; 7000 грн. від 08.07.2015 року на загальну суму 17 000 грн. за договором № 63 бл; та 1200 грн. від 27.06.2015 року; 2800 грн. від 25.06.2015 року; 3100 грн. від 22.06.2015 року; 1000 грн. від 16.06.2015 року; 6700 грн. від 04.06.2015 року; 2100 грн. від 04.07.2015 року; 2000 грн. від 01.07.2015 року на загальну суму 18 900 грн.за договором № 98 бл (а.с. 68-77).

За клопотанням позивача судом були витребувані оригінали вказаних документів та дослідженні у судовому засіданні.

З огляду зазначених видаткових касових ордерів вбачається, що вони складені у відповідності до типової форми №КО-2 згідно Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління національного банку України від 13 січня 2005 року № 40/10320 (із подальшими змінами та доповненнями), тобто у відповідності з законом.

Позивач посилався на те, що вказані видаткові касові ордери є підробними, підпис на них виконана не ним, а другою особою, а тому просив визнати їх неналежними доказами.

На підтвердження такого висновку позивач посилався на те, що ухвалою судді Старобільського районного суду Луганської області від 19 березня 2015 року в забезпечення позову по іншій справі був накладений арешт на його майно, зокрема на кошти на вказаних депозитних рахунках, а тому відповідач не мав фізичної можливості сплачувати йому грошові кошти.

На думку судової колегії такий висновок апелянта є непереконливим, оскільки факт накладення арешту на депозити не виключає можливості здійснення виплат готівкою з каси ОСОБА_3 спілки коштів позивачу, а висновок про те, що такі події не відбулися може бути припущенням.

Апелянт суду пояснив, що в березні 2015 року він звертався до ОСОБА_3 спілки з заявою щодо повернення йому грошових коштів за депозитами достроково.

Згідно з розпорядженням №821 від 30.12.2011 року Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України внесок (вклад) на депозитний рахунок грошові кошти в готівковій або в безготівковій формі, внесені до кредитної спілки її членами на договірних умовах - може бути виданий на першу вимогу достроково.

Вказані умови також передбачені п.п. 2.3., 2.4. договору № 63 бл та №98 бл.

Таким чином, позивач мав право звернутися до ОСОБА_3 спілки з вимогою виплати йому грошових коштів за договором № 63 бл та за договором № 98 бл достроково, а відповідач мав право здійснити йому такі виплати.

Оскільки для висновку щодо належності підпису позивача на видаткових касових ордерах наданих відповідачем потрібні спеціальні знання судом першої та апеляційної інстанцій позивачу, в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 10 ЦПК України розяснювалося право заявляти клопотання про призначення по справі відповідної експертизи, однак позивач таким своїм правом не скористався, вважаючи, що наданих ним доказів достатньо для задоволення позову (а.с. 94, 95).

Також позивач, на підтвердження своїх вимог надав суду фотокопію листа ОСОБА_3 спілки Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері послуг, з якого вбачається, що ОСОБА_3 спілка на підставі судового рішення припинила виплату грошових коштів позивачу з його депозитних рахунків, а тому вважав цей лист беззаперечним доказом невиконання відповідачем умов договору щодо сплати йому грошових коштів за депозитами.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Судова колегія за клопотанням сторін надала позивачу можливість надати суду оригінали вказаного листа, або заявити клопотання про його витребування, однак оригінал суду позивачем не був наданий.

Таким чином, вказаний доказ не відповідає вимогам ч.1 ст. 59 ЦПК України.

Крім того, у вказаному листі не зазначено час, з якого ОСОБА_3 спілкою були припинені виплати, що має значення, оскільки вказаний лист, датований 22.07.2015 року, а остання виплата за видатковим касовим ордером здійснена 08.07.2015 року.

З урахуванням вищенаведеного судова колегія вважає, що позивач в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 60 ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З пояснень позивача вбачається, що він фактично вказує на скоєння посадовими особами ОСОБА_3 спілки злочину, а тому має право звернутися з такою заявою до відповідних правоохоронних органів, та, в разі встановлення такого факту, не позбавлений можливості звернення до суду за захистом свого майнового права.

Оскільки на час ухвалення оскаржуваного рішення строк договору № 63 бл сплив, то рішення в частині відмови в задоволенні позову про розірвання вказаного договору відповідає вимогам закону.

Поряд з цим, ухвалюючи рішення щодо часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення процентів за депозитами суд не врахував наступне.

Відповідно до п. 2.4. Договорів № 63 бл та № 98 бл нарахування процентів на внесок починається з наступного дня після внесення Вкладником внеску та припиняється в день, визначений п. 1.1. цього Договору, в якості закінчення строку внеску, або в день остаточного розрахунку у випадку дострокового розірвання Договору.

З пояснень відповідача вбачається, що розрахунок з позивачем ОСОБА_3 спілка здійснила щодо повернення йому грошових коштів лише за депозитними вкладами, а розрахунки за процентами на момент ухвалення оскаржуваного рішення не здійснювала.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

Оскільки дії відповідача щодо невиконання умов п.п. 2.4., 2.7., 2.8. Договорів № 63 бл та № 98 бл суперечать вимогам ст. 526, 530 ЦК України, то позовні вимоги в заявлених межах підлягають задоволенню, а висновок суду щодо нарахування процентів на суму невиконаного зобовязання лише на частину неповернутого вкладу є помилковим.

Розрахунок суми процентів, зазначений в позовній заяві, здійснений відповідно до умов договорів, та відповідачем не оспорений (4767 грн. 60 коп. + 4270 грн. = 9037 грн. 60 коп.) .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 спілки «Імперіал ЛТД» про витребування суми депозиту змінити.

Збільшити суму невиплачених відсотків за договором залучення внеску №63 бл від 28.02.2014 року та за договором залучення внеску №98 бл від 01.10.2014 року з 1162 (одна тисяча сто шістдесят два) гривні 90 грн. до 9037 (девять тисяч тридцять сім) гривень 60 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: