Провадження №2-н/760/535/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєва Л.А. розглянувши заяву Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за житлово-комунальні послуги, суддя

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржників заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В прийнятті заяви про видачу судового наказу має бути відмовлено, виходячи з наступного.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 14 лютого 2001 року, виданого відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва, власником зазначеної квартири в рівних частках є: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Однак, з довідки форми №3 від 14 вересня 2016 року зареєстрованим в країни значиться лише ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 6 ст. 100 ЦПК України у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45 власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 355, 360 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

За змістом ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що власниками квартири є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

З довідки форми №3 від 14 вересня 2016 року вбачається, що в квартирі її співвласники не зареєстровані та не проживають.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Пункту 9 зазначеної вище Постанови визначено, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором).

Враховуючи викладене вище, можливість встановити, який саме розмір заборгованості становить відповідно до частки ОСОБА_1 в праві власності на квартиру, відсутня.

Виходячи з цього та враховуючи надані до суду документи, підстави для видачі судового наказу відсутні.

Керуючись ст. 97, п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Роз'яснити заявнику право на звернення до суду з цими ж вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення або отримання до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя