Справа № 471/671/16-ц
Провадження №2/471/398/16
Номер рядка звіту 38
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"16" листопада 2016 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Скарницької І.Б.,

при секретарі - Романчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Братське справу за позовом ОСОБА_1 до Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, ОСОБА_2, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2016 року ОСОБА_2 було залучено до участі у справі як співвідповідача.

Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1.

Після його смерті позивач звернувся до Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом ( заповіт від імені ОСОБА_3 на позивача, посвідчений секретарем Григорівської сільської ради Братською району Миколаївської області 14.08.2003 року, зареєстрований в реєстрі за № 341), де дізнався, що 29 жовтня 2007 року ОСОБА_3 заповів належну йому згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Братською райдержадміністрацією Братського району Миколаївської області 15.03.2003 року, земельну ділянку площею 5,62 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, своїй онуці ОСОБА_2.

Заповіт на ім'я ОСОБА_2 був посвідчений 29 жовтня 2007 року секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області ОСОБА_4.

Посилаючись на те, що заповіт, посвідчений 29 жовтня 2007 року секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області ОСОБА_4 не відповідає вимогам діючого на час посвідчення заповіту законодавству, а саме те, що секретар сільської ради не мала повноважень на вчинення нотаріальних дій, які повинні покладатися на неї рішенням виконавчого комітету відповідної ради, позивач просив визнати вищевказаний заповіт недійсним.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, до суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належала: земельна ділянка площею 5,62 га в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

14 серпня 2003 року секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області ОСОБА_4 посвідчено заповіт ОСОБА_3, за яким земельну частку 5.75 умовних кадастрових гектарів, сертифікатом на право частку серії НОМЕР_2, заповідав в рівних долях ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9 (а.с. 20).

Заповітом від 29 жовтня 2007 року посвідченого цим же секретарем цієї ж сільської ради вищевказану земельну ділянку ОСОБА_3 заповідав ОСОБА_2 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно - земельну ділянку площею 5,62 га, в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

19 квітня 2012 року Братською державною нотаріальною конторою Миколаївської області було відкрито спадкову справу після смерті спадкодавця за заявою ОСОБА_2

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив визнати недійсним заповіт, оскільки його складено особою, яка не мала на це права, тобто посвідчено секретарем сільської ради, яка не мала повноважень на вчинення нотаріальних дій визначених у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 1251 ЦК України (в редакцій на час посвідчення оспорюваного заповіту), встановлює, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до пп. 5 п. б ч. 1 ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів громадянського стану.

Згідно ч. 1 ст. 51 Закону виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 52 Закону виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Відповідно до ч. 6 ст. 59 Закону виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

У населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені особи відповідного органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів ( п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно з п.п.1, 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, (чинної на час посвідчення заповіту) у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських народних депутатів у відповідності за ст. 37 Закону України "Про нотаріат" мають право посвідчувати заповіти. Нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Оскаржуваний заповіт посвідчено секретарем Григорівської сільської ради Братською району Миколаївської області ОСОБА_4.

Відповідно довідки Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області від 24.01.2014 року, функції вчиненя нотаріальних дій на працівника (секретаря) сільської ради рішенням сільської ради у 2007-2008 роках не покладалися (а.с. 13).

А отже, остання не мала повноважень щодо вчинення такої нотаріальної дії - посвідчення заповіту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Як вбачається із роз'яснень викладених у ч.2 п.16, ч.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину ( ч.2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Отже, аналізуючи матеріали справи та нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що заповіт від 29 жовтня 2007 року, який було посвідчено секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області ОСОБА_4 з порушенням нормативно-правових актів є нікчемним та не породжує для сторін юридично-правових наслідків.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, ОСОБА_2, про визнання заповіту недійсним - задовольнити частково.

Встановити нікчемність заповіту ОСОБА_3, посвідченого 29 жовтня 2007 року секретарем Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 273.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача до суду, що його ухвалив, з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

Суддя І.Б. Скарницька