Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Сініловій Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу належить ? частина домоволодіння № 23/25 по пров. Ракетному в м. Маріуполі. Разом із нею у будинку зареєстровані її донька ОСОБА_4 та онук ОСОБА_3, які 05 січня 2015 року виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, а тому за місцем реєстрації не проживають, комунальні послуги не сплачують. Реєстрація відповідачів не дозволяє позивачу оформити субсидію, у звязку із чим вона була вимушена звернутися до суду та просила визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком № 23/25 по пров. Ракетному в м. Маріуполі.

Позивач у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4, яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3, у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Вказала, що дійсно 05 січня 2015 року разом із сином та чоловіком виїхала до Російської Федерації, де оформила документи на постійне проживання, а тому не має наміру проживати у будинку матері в м. Маріуполі. Просила проводити розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, просила ухвалити рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_1 належить ? частина домоволодіння № 23/25 по пров. Ракетному в м. Маріуполі, право власності на яку зареєстровано в Маріупольському БТІ 27.06.2006 року за реєстраційним № 41202.

Як вбачається з паспортних даних відповідача ОСОБА_4, вона разом із сином ОСОБА_3 зареєстровані у Псковській області Російської Федерації, Кун'їнський район, сел. Луговиці.

Згідно акту № 111 від 29.12.2015 року, складеного головою КСН «сел. Україна», у будинку № 23/25 по пров. Ракетному в м. Маріуполі зареєстровані, але з 05.01.2015 року не мешкають відповідачі - ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено та заперечується відповідачем, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 більше одного року без поважних причин, що також підтверджується актом КСН «сел. Україна».

За таких обставин справи, суд вважає, що ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_3 підлягають визнанню такими, що втратили право користування будинком № 23/25 по пров. Ракетному в м. Маріуполі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування будинком № 23/25 по пров. Ракетному в м. Маріуполі Донецької області.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. В. Кузнецов