Справа № 363/4119/15-ц Головуючий у І інстанції Котлярова І. Ю.
Провадження № 22-ц/780/5167/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 23.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Верланова С.М.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_2 вікторівни та ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи учасників судового процесу, колегія суддів

УСТАНОВИЛА :

ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в обґрунтування якого зазначив, що 09.09.2012р. близько о 20.00 год. на 27 кілометрі автодороги Київ-Вишгород-Десна сталась дорожньо-транспортна пригода, а саме автомобіль «Kia Cerato», 2009 року випуску, державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 їдучі у напрямку с. Хотянівка, внаслідок перевищення швидкості та втрати уважності водієм, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Nissan Murano», 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_2 Після зіткнення з автомобілем позивача, автомобіль, яким керував відповідач, продовжив некерований рух у зустрічній смузі, внаслідок чого відбулось лобове зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5 та який їхав одразу за автомобілем ОСОБА_2. В результаті зіткнення усі транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим в свою чергу завдано матеріальної шкоди. Оскільки вина ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнана постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області, тому позивачка просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 306426 гривень 57 копійок, визначеної з урахуванням індексу інфляції та витрат про проведенню оцінки колісного транспортного засобу.

У подальшому, під час розгляду справи, представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 суму матеріальних збитків у розмірі 420 273 гривні 24 копійки, що складається з суми матеріальної шкоди, визначеної за цінами, на час розгляду справи у суді, а також витрат щодо проведення експертних досліджень.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 липня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди у розмірі 174 948 гривень 07 копійок, витрати за проведення оцінки КТЗ у розмірі 800 гривень, загалом 175 748 гривень 07 копійок, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 757 гривень. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач та відповідач звернулись з апеляційними скаргами.

Позивач ОСОБА_2 у свої апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що ухвалюючи рішення, суд необґрунтовано визнав суперечливим та не прийняв в якості доказу висновок експертного авто товарознавчого дослідження № 13 від 11.03.2016 року, наданий Агенцією судових експертиз. Також, судом безпідставно не враховано Рахунок ТОВ «ВіДі Санрайз Моторз» № ІСзС 0008849 від 08.06.2016 року, як один з доказів, яким позивач доводив суму заподіяної матеріальної шкоди. Крім того, при вирішенні спору, судом не застосовано до правовідносин, що виникли між сторонами, положення ч. 2 ст. 1192 ЦК України

Відповідач ОСОБА_3 в поданій ним апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, як необґрунтованого.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне відхилити обидві апеляційні скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 липня 2016 року зазначеним вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.09.2012р. близько о 20.00 год. на 27 кілометрі автодороги Київ-Вишгород-Десна сталась дорожньо-транспортна пригода, а саме автомобіль «Kia Cerato», державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 їдучі у напрямку с.Хотянівка, внаслідок перевищення швидкості та втрати уважності водієм, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_2 Після зіткнення з автомобілем позивача, автомобіль, яким керував відповідач, продовжив некерований рух у зустрічній смузі, внаслідок чого відбулось лобове зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5 та який їхав одразу за автомобілем ОСОБА_2

Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02.11.2012 року у справі про адміністративне правопорушення № 2523/2079/2012 (провадження № 3/2523/1072/2012) винним у скоєні вказаного ДТП був визнаний відповідач ОСОБА_3 (а.с.12).

Автомобіль «Nissan Murano», державний номерний знак НОМЕР_2, належав, станом на 09.09.2012 року, на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ААС 818862 (а.с.3-4).

Згідно звіту серія SL № 18379/1 про оцінку транспортного засобу, складеного оцінювачем «Експертна компанія «Укравтоекспертиза», розмір матеріального збитку, заподіяного власникові транспортного засобу «Nissan Murano», державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 02.11.2012 року становить 224 948,07 грн. (т.1а.с.13-52). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №1707 від 02.11.2012 року та акту виконаних робіт від 02.11.2012 року ОСОБА_2 було сплачено за проведення оцінки 800 гривень (т.1 а.с.111,112,113).

Відповідно до договору добровільного страхування на транспорті від 13.07.2012 року ОСОБА_3 було укладено відповідний договір з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» (т.1 а.с.115).

Відповідно до інформації наданої ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» від 09.03.2016 року вбачається, що згідно електронної бази 01.11.2012 року Страховиком було виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000 гривень ОСОБА_2, шляхом перерахуванням безготівкових коштів на особовий розрахунковий рахунок. Розмір матеріального збитку, було визначено Страховиком на підставі Звіту про оцінку колісного транспортного засобу, який було підготовлено ПП «Експертною компанією «Укравтоекспертиза», на підставі заяви Страховика та визначено вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «Nissan Murano» д.н.з.НОМЕР_4.

Крім того, 11.03.2016 р. Агенцією Судових експертиз було зроблено висновок № 13, відповідно до якої вартість матеріальних збитків завданих власнику колісного транспортного засобу «Nissan Murano» становить 246 728 гривень 75 копійок, та зазначено, що автомобіль для дослідження наданий не було, а дослідження проводилось на підставі наданих документів (т.2 а.с. 26-55).

Згідно з листом ТОВ «ВіДі Санрайз Моторз» від 04.03.2016р. № 12/11/810/001-16, відновлювальний ремонт автомобіля «Nissan Murano», 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_5, державний номер НОМЕР_2 у період з 10.09.2012р. і по сьогоднішній день, у тому числі на підставі рахунку № CHзC-0010067 від 18.09.2012р., СТО ТОВ «ВіДі Санрайз Моторс» не здійснювався. Разом із цим зазначено, що зазначений автомобіль у період з 10.09.2012р. по 24.12.2012р. знаходився на задньому дворі СТО «ВіДі Санрайз Моторз» без доступу до нього сторонніх осіб та жодної шкоди в цей період йому не завдано (а.с.18 т.2).

В ході розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено також, що ОСОБА_2 реалізувала свій автомобіль «Nissan Murano», кузов № НОМЕР_5, в тому вигляді в якому він перебував після ДТП та роботи з ремонту зазначеного транспортного засобу не проводились. При цьому, позивач не надала суду інформації стосовно ціни, за яку було продано автомобіль.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача ОСОБА_3 у заподіянні шкоди встановлена, розмір матеріального збитку, завданого позивачу, становить 224 948,07 грн., що підтверджується Звітом про оцінку КТЗ серії SL №18379/1 від 02.11.2012 р., а тому, з урахуванням здійсненої страховою компанією виплати, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 174 948,07 грн. матеріальної шкоди та 800 грн. витрат, понесених за проведення оцінки. При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги висновок №13 від 11.03.2016р., наданий Агенцією Судових експертиз, як суперечливий доказ, складений без огляду транспортного засобу, наданий майже через 3 роки після ДТП.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

За змістом положень ч. 1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови № 4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки розяснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно із ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на неправомірне відхилення судом таких доказів, як висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 13 від 11.03.2016 року, наданий Агенцією судових експертиз, та рахунок ТОВ «ВіДі Санрайз Моторз» № ІСзС 0008849 від 08.06.2016 року.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком місцевого суду про те, що висновок експертного авто товарознавчого дослідження № 13 від 11.03.2016 року є суперечливим доказом, виходячи з наступного.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач надав суду в якості доказу саме Звіт про оцінку КТЗ серії SL №18379/1 від 02.11.2012 р., складений ПП «Експертна компанія «Укрекспертиза», на замовлення позивача. Звіт складено з урахуванням огляду пошкодженого транспортного засобу, а також додаткового огляду, на підставі ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні» від 12.07.2001 року, Національного стандарту № 1 «Загальні положення оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ № 1440 від 10.09.2003р., Методики товарознавчої експертизи і оцінки колісних ТЗ, затвердженої МЮУ, Цивільного кодексу України. При цьому, спеціалістом використано крім спеціальної компютерної програми для складання калькуляції відновлювального ремонту ТЗ «AudaAurora», великикй спектр джерел спеціальної літератури, таких як довідник Eurotax-Carwet, типовий лист каталог деталей, вузлів і агрегатів автомобіля, маркетингові дослідження ринка запчастин і матеріалів регіону Україна; ТУ 238 України 36-92 автомобілі і їх складові частини. Здача до капітального ремонту та приймання з капітального ремонту; ДСТУ 2324-93 «Автомобілі легкові. Кузови. Порядок приймання до ремонту та видачі з ремонту»; каталог запасних частин Nissan FAST EPC, 2012,електронна версія.

У той же час, як вбачається з висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 13 від 11.03.2016 року, наданого Агенцією судових експертиз, при проведенні експертного дослідження експертом було використано, крім нормативних актів, що регламентують порядок проведення дослідження, лише компютерну програму для складання калькуляції відновлювального ремонту ТЗ «AudaAurora» та, як зазначено, інформацію з мережі інтернет.

На думку колегії суддів, оцінка, проведена у 2012 році при безпосередньому огляді автомобіля, з використанням спеціальної літератури є більш обгрунтованою, і тому булла прийнята судом першої інстанції в якості доказу. Слід також зазначити, що позивач надав суду Висновок № 13 від 11.03.2016 року за власною ініціативою, за відсутності обґрунтованих заперечень зі сторони відповідача щодо вже наявного в матеріалах справи Звіту.

Також, місцевим судом обґрунтовано не взято до уваги рахунок ТОВ «ВіДі Санрайз Моторз» № ІСзС 0008849 від 08.06.2016 року, який не можна вважати доказом по справі, оскільки ним не встановлено розміру матеріального збитку, завданого позивачу, а фактично відображено лише вартість певних ремонтних робіт за цінами на момент складання Рахунку. Слід також зауважити, що проведення ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу позивачем є неможливим, оскільки на час розгляду справи у суді автомобіль було продано.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги позивача не впливають на правильність висновку суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в розмірі 174 948,07 грн., що підтверджується Звітом про оцінку КТЗ серії SL №18379/1 від 02.11.2012 р., з урахуванням здійсненої страховою компанією виплати.

Щодо апеляційної скарги відповідача, то доводи та обставини, на які посилається відповідач, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону та не може бути скасоване з підстав викладених в апеляційних скаргах.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 вікторівни та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: