Номер провадження: 22-ц/785/2198/16
Головуючий у першій інстанції Мишко В. В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Суворова В.О.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року по справі за позовом Державного підприємства р. Молдова «Брєнешть» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області за участю третьої особи - Затоківської селищної ради, за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації, витребування майна, усунення перешкод у здійсненні права володіння майном, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ДП р. Молдова «Брєнешть» звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, реєстраційної служби Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області за участю третьої особи - Затоківської селищної ради, за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації, витребування майна, усунення перешкод у здійсненні права володіння майном, зобов'язання вчинити певні дії посилаючись на те, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2012 року у справі № 1505/8871/2012 закрито провадження, з визнанням мирової угоди та визнано за ОСОБА_5 право власності на на базу відпочинку «Мечта», що складається з будинків відпочинку: літ. «А», літ. «Б», літ. «В», літ. «Г», літ. «Д», літ. «Є», літ. «Ж», літ. «З», літ. «І», будинку охорони літ. «К», альтанок літ. «Л» та «М», споруд № № 1-4, розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, Білгород-Дністровською міжрайонною прокуратурою 23.06.2013 року подано апеляційну скаргу, яку ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.02.2014 року задоволено, ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В подальшому, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 13.05.2014 року по справі № 1505/8871/2012 у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Затоківської селищної ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності - відмовлено.

Разом з тим, в період чинності ухвали суду першої інстанції ОСОБА_5 здійснила відчуження нерухомого майна на користь ОСОБА_2, ОСОБА_4

Так, згідно договору купівлі-продажу, укладеного 27.12.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_2 купила 1/2 частку бази відпочинк Мечта», розташованої за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1, на земельній ділянці розміром 3700 кв.м., яка у приватну власність не передана, що складається в цілому з: будинку відпочинку кам. череп., загальною площеі 162,9 кв.м. літ. «А», будинку відпочинку цегла загальною площею 55,8 кв.м. літ. «Б будинку відпочинку цегла загальною площею 55,6 кв.м. літ. «В», будинку відпочинку цегла загальною площею 74,7 кв.м. літ. «Г», будинку відпочинку цегла загальною площею 74,8 кв.м. літ. «Д», будинку відпочинку цегла загальною площею 74,6 кв.м. літ. «Є», будинку вігпочинку цегла загальною площею 74,8 кв.м. літ. «Ж», будинку відпочинку цегла загальною площею 63,2 кв.м. літ. «З», туалетів-душевих цегла, загальною площею 40,5 кв.м.

літ. «І», будинку охорони пінобетон, загальною площею 32,9 кв.м. літ. «К», альтанки дерев. літ. «Л», альтанки дерев літ. «М», споруд № 1-4.

Згідно договору купівлі-продажу, укладеного 27.12.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_4 купила 1/2 частку бази відпочинку Мечта», розташованої за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1, на земельній ділянці розміром 3700 кв.м., яка у приватну власність не передана, що складається в цілому з: будинку відпочинку кам. череп., загальною площею 162,9 кв.м. літ. «А», будинку відпочинку цегла загальною площею 55,8 кв.м. літ. «Б», будинку відпочинку цегла загальною площею 55,6 кв.м. літ. «В», будинку відпочинку цегла загальною площею 74,7 кв.м. літ. «Г», будинку відпочинку цегла загальною площею 74,8 кв.м. літ. «Д», будинку відпочинку цегла загальною площею 74,6 кв.м. літ. «Є», будинку відпочинку цегла загальною площею 74,8 кв.м. літ. «Ж», будинку відпочинку цегла загальною площею 63,2 кв.м. літ. «З», туалетів-душевих цегла, загальною площею 40,5 кв.м. літ. «І», будинку охорони пінобетон, загальною площею 32,9 кв.м. літ. «К», альтанки дерев, літ. «Л», альтанки дерев літ. «М», споруд № 1-4.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Угодою між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності від 11.08.1994 року, яка ратифікована та набула чинності, регулюються відносини власності на об'єкти виробничого і соціального призначення, розташовані на території України та Республіки Молдова, що були створені (збудовані) за часів існування СРСР.

Статтями 2,4 Угоди передбачено порядок проведення робіт з документами щодо визнання прав власності Республіки Молдова на об'єкти, розташовані на території України, і прав власності України на об'єкти, розташовані на території Республіки Молдова.

Рішення про визнання права власності оформлюється протоколами між органами, уповноваженими розпоряджатися державним майном сторін.

Отже, правовий статус об'єктів виробничого і соціального призначення, розташованих на території України та Республіки Молдова, що створені (збудовані) за часів існування СРСР, визначається на підставі протоколів, укладених між органами, уповноваженими розпоряджатися державним майном обох країн.

Органом, уповноваженим врегульовувати питання власності з боку України на об'єкти соціальної сфери підприємств союзного підпорядкування, розташованих на її території, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 20.10.1994 р. № 217/94-ВР є Фонд державного майна України.

Відповідно до ст. 2 зазначеної Угоди кожна із сторін визнає право власності іншої сторони, її громадян та юридичних осіб по відношенню до розташованих на її території підприємств, установ, організацій та інших об'єктів (філіали, долі, паї, акції та інше майно), включаючи об'єкти соціально-культурної сфери (санаторії, санаторії-профілакторії, будинки і бази відпочинку, пансіонати, готелі і кемпінги, туристичні бази, дитячі оздоровчі заклади), що перебували на 1 грудня 1990 року у віданні органів державного управління іншої сторони, а також були власністю інших юридичних осіб, у майні яких відсутня державна частка, та фізичних, за винятком об'єктів, що збудовані з метою ліквідації наслідків форс- мажорних обставин.

Порядок визнання прав власності полягає в тому, що при наявності достатнього пакета документів Фонд державного майна за результатами їх розгляду приймає рішення та укладає з уповноваженим органом молдовської сторони Протокол про правовий статус (право власності) об'єктів, як це передбачено статтею 11 Угоди від 11.08.1994 р.

На підставі зазначеної Угоди між Урядом Республіки Молдова та Фондом державного майна України 31.10.2012 укладено Протокол, згідно п.п. 1, 3 якого ДП «База відпочинку «Мечта», розташоване за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Затока, Сонячний район є власністю Республіки Молдова. Зазначений протокол є підставою для реєстрації права власності ДП «База відпочинку «Мрія» уповноваженими органами у відповідності з законодавством України як власності Республіки Молдова.

Відповідно до п. 1.2 статуту ДП «База відпочинку «Мечта», зареєстрованого у виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської ради за № 04056799 Ю 0010216 від 02.04.2004 року, у зв'язку з передачею Бази відпочинку «Мечта» з балансу Державного госпрозрахункового підприємства «ВА008» на баланс державного підприємства «Брєнешть», на підставі наказу Міністерства Юстиції Республіки Молдова від 20.03.2003 року № 130, засновником ДП є Державне підприємство «Брєнешть».

Таким чином, на сьогодні відповідного протоколу право власності Республіки Молдова на цей об'єкт є підтвердженим, а тому будівлі та споруди бази відпочинку «Мечта» є власністю Державного підприємства «Брєнешть».

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року позовні вимоги ДП р. Молдова «Брєнешть» задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки бази відпочинку «Мечта», яка розташована за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1, який укладено 27.12.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. за реєстровим №2848 від 27.12.2012 pоку, бланк серії ВТВ № 882856.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки бази відпочинку «Мечта», яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1, який укладено 27.12.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. за реєстровим №2850 від 27.12.2012 pоку, бланк серії ВТВ № 882857.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частку бази відпочинку «Мечта», яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1, яка була проведена 29.12.2012 року (реєстраційна книга № 1, номер запису 216) на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2012 року, який посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. за реєстровим №2848 від 27.12.2012 pоку, бланк серії ВТВ № 882856.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частку бази відпочинку «Мечта», яка розташована за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1, яка була проведена 29.12.2012 року (реєстраційна книга № 1, номер запису 216) на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2012 року, який посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. за реєстровим №2850 від 27.12.2012 pоку, бланк серії ВТВ № 882857.

Зобов'язано реєстраційну службу Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частку бази відпочинку «Мечта», яка розташована за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1.

Зобов'язано реєстраційну службу Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частку бази відпочинку «Мечта», яка розташована за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1.

Витребувано від ОСОБА_4 у володіння ДП р. Молдова «Брєнешть» 1/2 частку бази відпочинку «Мечта», яка розташована за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,37 га та складається в цілому з: будинку відпочинку під літ. «А» (матеріал - кам.череп.) загальною площею 162,9 кв.м, будинку відпочинку під літ. «Б» (матеріал - цегла) загальною площею 55,8 кв.м, будинку відпочинку під літ. «В» (матеріал - цегла) загальною площею 55,6 кв.м, будинку відпочинку піл літ. «Г» (матеріал - цегла) загальною площею 74,7 кв.м., будинку відпочинку під літ. «Д» (матеріал - цегла) загальною площею 74,8 кв.м., будинку відпочинку під літ. «Є» (матеріал - цегла) загальною площею 74,6 кв.м, будинку відпочинку під літ. «Ж» (матеріал - цегла) загальною площею 74,8 кв.м, будинку відпочинку під літ. «З» (матеріал - цегла) загальною площею 63,2 кв.м, туалетів-душових під літ «І» (матеріал - цегла) загальною площею 40,5 кв.м, будинку охорони під літ. «К» (матеріал - пінобетон) загальною площею 32,9 кв.м, альтанка під літ. «Л», альтанка під літ. «М», споруди під літ. «1-4».

Витребувано від ОСОБА_2 у володіння ДП р. Молдова «Брєнешть» 1/2 частку бази відпочинку «Мечта», яка розташована за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,37 га та складається в цілому з: будинку відпочинку під літ. «А» (матеріал - кам.череп.) загальною площею 162,9 кв.м, будинку відпочинку під літ. «Б» (матеріал - цегла) загальною площею 55,8 кв.м, будинку відпочинку під літ. «В» (матеріал - цегла) загальною площею 55,6 кв.м, будинку відпочинку під літ. «Г» (матеріал - цегла) загальною площею 74,7 кв.м, будинку відпочинку під літ. «Д» (матеріал - цегла) загальною площею 74,8 кв.м, будинку відпочинку під літ. «Є» (матеріал - цегла) загальною площею 74,6 кв.м, будинку відпочинку під літ. «Ж» (матеріал - цегла) загальною площею 74,8 кв.м, будинку відпочинку під літ. «З» (матеріал - цегла) загальною площею 63,2 кв.м, туалетів-душових під літ «І» (матеріал - цегла) загальною площею 40,5 кв.м, будинку охорони під літ. «К» (матеріал - пінобетон) загальною площею 32,9 кв.м, альтанка під літ. «Л», альтанка під літ. «М», споруди під літ. «1-4».

Усунуто перешкоди у здійсненні права володіння та користування базою відпочинку «Мечта», яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,37 га з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_2, шляхом зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звільнити базу відпочинку «Мечта», яка розташована за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,37 га та не перешкоджати ДП р. Молдова «Брєнешть» у користуванні базою відпочинку «Мечта», яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1.

Вважаючи рішення суду незаконним представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ДП р. Молдова «Брєнешть» суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 06.09.1974 року відбулося засідання колегії МВС Молдавської РСР, на якому було постановлено створити базу відпочинку для співробітників ОВС Молдавської РСР на території Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради депутатів трудящих Одеської області, передавши її на баланс підрозділу (установи) ОЩ-29/4 Управління виправно-трудових установ МВС Молдавської РСР, про що свідчить відповідний протокол від 06.09.1974 року.

Наказом міністра МВС Молдавської РСР № 219 від 23.07.1975 року було затверджене Положення про базу відпочинку «Мечта» установи ОЩ-29/4 Управління виправно-трудових установ МВС Молдавської РСР на території Затоківської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яким визначено, що база відпочинку «Мечта» перебуває на балансі установи ОЩ-29/4 Управління виправно-трудових установ МВС Молдавської РСР і експлуатується під контролем адміністрації цієї установи для організації відпочинку працівників МВС Молдавської РСР.

Станом на 29.05.1975 року відповідно до розшифровки рахунку «01 Основні средства» до балансу установи ОЩ-29/4 Управління виправно-трудових установ МВС Молдавської РСР в частині бази відпочинку «Мечта» майно цієї бази, яке перебувало на балансі ОЩ-29/4 складалося з 14-ти будинків відпочинку та стовпів металевих з світильниками.

Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів № 1108 від 19.11.1987 року установі ОЩ-29/4 Управління виправно-трудових установ МВС Молдавської РСР була надана у користування земельна ділянка під базою відпочинку «Мечта» на 1988 рік.

Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів № 1197 від 17.11.1988 року установі ОЩ-29/4 Управління виправно-трудових установ МВС Молдавської РСР була надана у користування земельна ділянка під базою відпочинку «Мечта» на 1989 рік і на підставі цього рішення між Затоківською селищною радою та установою ОЩ-29/4 був укладений договір на право тимчасового користування землею від 20.12.1988 року.

Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів № 1218 від 10.10.1989 року установі ОЩ-29/4 Управління виправно-трудових установ МВС Молдавської РСР була надана у користування земельна ділянка під базою відпочинку «Мечта» на 1990 рік і на підставі цього рішення між Затоківською селищною радою та установою ОЩ-29/4 був укладений договір на право тимчасового користування землею від 25.10.1989 року.

У 1989 році був розроблений план реконструкції бази відпочинку «Мечта» установи ОЩ- 29/4 Управління виправно-трудових установ МВС Молдавської РСР в смт. Затока Білгород-Дністровського району УРСР, який у квітні 1989 року був погоджений виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради, начальником Білгород-Дністровського РВ, Затоківською селищною радою та затверджений МВС МРСР. Згідно цього плану реконструкції був розроблений проект реконструкції бази відпочинку «Мечта» в смт. Затока, який пройшов державну експертизу проектної документації та був затверджений МВС Молдавської РСР з кошторисом 63530 руб., про що свідчить відповідний висновок з відміткою про його затвердження.

Впродовж 1990 -1991 років ОЩ-29/4 Управління виправно-трудових установ МВС Молдавської РСР на підставі вищевказаної проектної документації здійснило реконструкцію бази відпочинку «Мечта» і 20.03.1992 року цей об'єкт був прийнятий до експлуатації згідно акту державної приймальної комісії по прийняттю закінченого будівництвом об'єкта від 16.03.1992 року.

Станом на 20.03.1992 року відповідно до розшифровки рахунку «01 Основні средства» до балансу установи ОЩ-29/4 Управління виправно-трудових установ МВС Молдавської РСР в частині бази відпочинку «Мечта» майно цієї бази, яке перебувало на балансі ОЩ-29/4 складалося з 7-ми будинків з мансардами, двохповерхового корпусу, туалету з душовими, трьох цистерн, стовпів металевих з світильниками.

Наказом МВС Молдавської РСР № 156 від 21.05.1991 року в системі МВС Молдавської РСР було створено управління пенітенціарних установ до підпорядкування якого увійшла установа ОЩ- 29/4.

У 1992 року у складі ОЩ-29/4 Управління пенітенціарних установ МВС р. Молдова РСР було створено державне підприємство «Багос», на баланс якого було передано майно бази відпочинку «Мечта» в смт. Затока.

17.12.1996 року у р. Молдова вступив в дію Закон «Про пенітенціарну систему», відповідно до якого вся пенітенціарна система була підпорядкована міністерству юстиції р. Молдова, а всі пенітенціарні установи р. Молдова (в тому числі і ОЩ 29/4) були передані з відання Управління пенітенціарних установ МВС р. Молдова до відання Департаменту пенітенціарних установ Міністерства юстиції р. Молдова. У зв'язку з цим 04 грудня 1996 року міністерством юстиції р. Молдова в особі начальника Департаменту пенітенціарних установ був затверджений статут ДП «Багос», відповідно до якого засновником цього підприємства є Департамент пенітенціарних установ Міністерства юстиції р. Молдова, а створено це підприємство на базі ОЩ- 29/4. Статут ДП «Багос» був зареєстрований державною реєстраційною палатою міністерства юстиції р. Молдова 30.12.1996 року за № 10301641.

20.08.1999 року на підставі наказу директора ДП «Багос» № 03 від 20.08.1999 року у структурі ДП «Багос» було створено дочірнє підприємство «База відпочинку «Мечта», та затверджений статут цього підприємства. Відповідно до статуту засновником цього дочірнього підприємства було ДП р. Молдова «Багос», підприємство мало державну форму власності р. Молдова, юридичну адресу: Україна, Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Затока, район Сонячний, створено засновником для здійснення для організації прийому та обслуговування туристів на базі відпочинку «Мечта», яка перебувала на балансі ДП «Багос». Дочірнє підприємство «Мечта» було зареєстроване належним чином 04.11.1999 року.

23.12.1999 року на підставі рішення № 2 від 23.07.1999 року між Затоківською селищною палою та ДП «База відпочинку «Мечта» був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,370 га (склад земель - під громадськими забудовами 0,370 га), яка розташована за адресою: м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, район Сонячний, база відпочинку «Мечта». Цей договір був посвідчений нотаріально та зареєстрований у Білгоро-Дністровському відділі земельних ресурсів Деркомзему України за № 153 від 04.01.2000 року. Земельна ділянка була виділена в натурі та встановлені її межі на місцевості згідно з планом землекористування, який є невід'ємною частино договору.

11.08.1994 року між урядом України та урядом республіки Молдова була підписана Угода про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності.

27.04.1999 року до Угоди від 11.08.1994 року були внесені зміни відповідно до Протоколу від 27.04.1999 року.

12.07.2001 року Верховна Рада України прийняла Закон № 2666-ІІІ про ратифікацію Угоди від 11.08.1994 року, який набрав чинності 19.08.2001 року.

Таким чином, з 19.08.2001 року Угода від 11.08.1994 року є частиною національного законодавства України та положення цієї Угоди підлягають першочерговому застосуванню при вирішенні питань, пов'язаних з визнанням прав власності на майно між Україною та р. Молдова.

Відповідно до статті 2 Угоди від 11.08.1994 року, кожна із сторін визнає право власності іншої сторони, її громадян та юридичних осіб по відношенню до розташованих на її території підприємств, установ, організацій та інших об'єктів (філіали, долі, паї, акції та інше майно), включаючи об'єкти соціально-культурної сфери (санаторії, санаторії-профілакторії, будинки і бази відпочинку, пансіонати, готелі і кемпінги, туристичні бази, дитячі оздоровчі заклади), що перебували на 01.12.1990 року у віданні органів державного управління іншої сторони, а також були власністю інших юридичних осіб, у майні яких відсутня державна частка, та фізичних, за винятком об'єктів, що збудовані з метою ліквідації наслідків форс-мажорних обставин.

Відповідно до статті 11 Угоди від 11.08.1994 року, сторони домовились, що правовий статус раніше створених підприємств, визнаних на основі цієї Угоди власністю одної Ссорони та розташованих на території іншої сторони, визначається у відповідності до законодавства сторони, на території якої знаходяться підприємства, та оформлюються протоколами між органами сторін, уповноваженими розпоряджатися державним майном.

Таким чином, визнання прав однієї із сторін Угоди (України чи р. Молдова) на майно оформлюється протоколами між Фондом Державного Майна України та Департаментом приватизації р. Молдова і саме ці протоколи є документами, які засвідчують право власності сторін на майно.

31.10.2002 року між Фондом Державного Майна України та Департаментом приватизації р. Молдова був підписаний протокол про правовий статус дочірнього підприємства «База відпочинку «Мечта», яким база відпочинку «Мечта» була визнана власністю р. Молдова і за яким з 31.10.2002 року р. Молдова набула права власності на базу відпочинку «Мечта».

Отже, 31.10.2002 року Молдова набула право власності на базу відпочинку «Мечта» у порядку, який встановлений міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, і це право підтверджено належним та достатнім документом (Протоколом), який визначений цим міжнародним договором та підписаний уповноваженими на його підписання органами.

Наказом Міністерства юстиції р. Молдова № 130 від 20.03.2003 року база відпочинку «Мечта» була передана у володіння та користування державного підприємства р. Молдова «Брєнешть», про що був складений відповідний акт від 24.03.2003 pоку, який підписаний членами комісії з передачі та затверджений директором управління пенітенціарних установ міністерства юстиції р. Молдова. Правомірність набуття ДП «Брєнешть» права володіння базою відпочинку «Мечта» підтверджується довідкою агентства по приватизації р. Молдова від 26.01.2006 року та довідкою агентства публічної власності р. Молдова від 30.01.2015 року.

З метою утримання та використання бази відпочинку «Мечта», організації відпочинку було створено дочірнє підприємство «База відпочинку «Мечта». Відповідно до статуту в редакції від 02.04.2004 року засновником дочірнього підприємства «База відпочинку «Мечта» є державне підприємство р. Молдова «Брєнешть».

У 2003 році був розроблений генеральний план перспективного розвитку бази відпочинку «Мечта», який був затверджений міністерством юстиції р. Молдова. Після чого за замовленням ДП «База відпочинку «Мечта» було розроблена містобудівна документація, щодо облаштування бази відпочинку «Мечта» спорудами дитячого та спортивного майданчиків, альтанок, каналізаційного обладнання і ця містобудівна документація була погоджена головним архітектором м. Білгород-Дністровський. З відомості проектованих будівель та споруд, яка погоджена з архітектором м. Білгород-Дністровський вбачається, що на базі наявні наступні будівлі: будинки для відпочинку в кількості 7 шт., адміністративно - побутовий корпус, санітарний блок, пожежний резервуар, цистерна, майданчик для збору сміття, стоянка для автомобілів, а проектуються наступні споруди: каналізаційна система, спортивний майданчик, дитячий майданчик, альтанка, навіс.

Державне підприємство р. Молдова «Брєнешть» через своє дочірнє підприємство «БВ «Мечта» користувалося земельною ділянкою площею 0,37 га, на якій розміщена база відпочинку «Мечта» та сплачувало до Затоківської селищної ради плату за користування цією земельною ділянкою, про що свідчать відповідні договори оренди землі та довідки ДПІ. Між дочірнім підприємством «БВ «Мечта» та Затоківською селищною радою були укладені угоди про розмір плати за фактичне користування земельною ділянкою, остання угода укладена 22.02.2013 року. Відповідно до договорів прибирання територій загального користування ДП «База відпочинку «Мечта» сплачувало вартість послуг з прибирання територій загального користування в смт. Затока, придбавало елементи благоустрою, приймало участь у будівництві дороги загального користування.

Саме державне підприємство р. Молдова «Брєнешть» через дочірнє підприємство «БВ «Мечта» (надаючи йому фінансування для утримання та обслуговування БВ «Мечта» та для сплати заробітної плати, податків та обов'язкових платежів) утримувало базу відпочинку «Мечта» в належному стані, проводило роботи з благоустрою території бази відпочинку, проводило ремонт будівель та споруд бази відпочинку, постачало необхідне обладнання, меблі, будівельні конструкції та матеріали, про що свідчать копії податкових та митних накладних, здійснювало господарську діяльність, використовуючи базу відпочинку.

Викладені обставини свідчать про той факт, що саме державне підприємство р. Молдова «Брєнешть» є законним володільцем Бази відпочинку «Мечта» і здійснювало свої права володіння у встановленому законом порядку, права державного підприємства р. Молдова «Брєнешть» визнавалися державою Україна через відповідні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, права державного підприємства р. Молдова «Брєнешть» та дочірнього підприємства «База відпочинку «Мечта» на базу відпочинку «Мечта» не оспорювалися державними органами України.

Отже, саме державне підприємство р. Молдова «Брєнешть» є законним володільцем бази відпочинку «Мечта».

В свою чергу, ані ДП «Брєнешть», ані Міністерство юстиції р. Молдова, ані інші органи влади р. Молдова, які мають повноваження щодо розпорядження державною власністю, не надавали свого погодження на відчуження бази відпочинку «Мечта» з власності р. Молдова на користь третіх осіб.

Між тим, 21.12.2012 року на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2012 року (яка була винесена у справі за позовом ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності), було зареєстроване право власності ОСОБА_5 на базу відпочинку «Мечта».

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.02.2014 року ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2012 року скасована, а справа за позовом ОСОБА_5 була направлена на новий розгляд.

При новому розгляді справи Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області ухвалив рішення від 13.05.2014 pоку, яким відмовив в повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5.

Таким чином, ОСОБА_5, не маючи на те правових підстав оформила право власності на Базу відпочинку «Мечта». При цьому, державне підприємство «Брєнешть» та представники держави р. Молдова не були залучені до участі у цій судовій справі, не надавали будь-якої згоди на відчуження Бази відпочинку «Мечта», не відмовлялися від права власності або права володіння на це майно. Тобто База відпочинку «Мечта» вибула з володіння державного підприємства «Брєнешть» не з їхньої волі, а іншим шляхом.

27.12.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі продажу ? частки Бази відпочинку «Мечта», яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород- Дністровський, АДРЕСА_1,який був посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. за реєстровим № 2850. На підставі цього договору купівлі-продажу 29.12.2012 року право власності ОСОБА_2 було зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також, 27.12.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі продажу ? частки Бази відпочинку «Мечта», яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. за реєстровим № 2848. На підставі цього договору купівлі-продажу 29.12.2012 року право власності ОСОБА_4 було зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тобто майно (база відпочинку «Мечта»), яке незаконно вибуло з володіння державного підприємства «Брєнешть» (не з їхньої волі, а іншим шляхом - на підставі судового рішення, яке визнане незаконним та скасоване у встановленому законом порядку) було відчужене ОСОБА_5 на користь третіх осіб, чим грубо порушені права державного підприємства «Брєнешть» щодо володіння та користування базою відпочинку «Мечта», які були набуті у встановленому законом порядку.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не допускають представників та працівників державного підприємство «Брєнешть» та дочірнього підприємства «База відпочинку «Мечта» до бази відпочинку «Мечта», створюють перешкоди у володінні та користуванні цим майном.

Відповідно до ст.396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до ст.386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення шкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на положення ст.396 Цивільного кодексу України, речове право, а в даному випадку - право володіння підлягає захисту відповідно до положень ст.ст. 386, 388, 391 Цивільного кодексу України, згідно яких може бути витребувано законним володільцем, володілець має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном.

В даному випадку наявні всі правові підстави для застосування положень ст.388 Цивільного кодексу України при витребуванні державним підприємством «Брєнешть» бази відпочинку «Мечта» з володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та застосування положень ст.391 Цивільного кодексу України для усунення перешкод з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у здійсненні державним підриємством «Брєнешть» права користування базою відпочинку «Мечта».

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, судовим рішенням (ухвалою апеляційного суду Одескої області від 28.02.2014 року), яке набрало законної сили, скасоване як незаконне судове рішення (ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2012 року), на підставі якого за ОСОБА_5 було зареєстроване право власності на базу відпочинку Мечта», а іншим судовим рішенням (рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2014 року), яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_5 не має будь-яких прав відносно бази відпочинку «Мечта».

Відповідно до статті 13 Угоди від 11.08.1994 року між Урядом України та урядом республіки Молдова про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності, сторони гарантують, що власність сторін, їх юридичних і фізичних осіб в межах цієї Угоди користується повним і безумовним правовим захистом.

Право власності р. Молдова на базу відпочинку «Мечта», як і право володіння на це майно, яке виникає на підставі рішень уповноваженого органу р. Молдова, охороняється міжнародним договором, який є частиною законодавства України.

Оскаржуваними договорами купівлі-продажу від 27.12.2012 року майно (база відпочинку «Мечта»), яке визнане державою України власністю держави р. Молдова, та у встановленому законом порядку передано у володіння державного підприємства «Брєнешть», перейшло у власність третіх осіб (ОСОБА_4 та ОСОБА_2.) без будь-якої згоди р. Молдова та законного володільця.

Наведені обставини свідчать про те, що зміст цих правочинів (договорів купівлі-продажу від 27.12.2012 року) суперечить міжнародному договору та нормам Цивільного Кодексу України, які встановлюють безумовний правовий захист майна р. Молдова від позбавлення права власності інакше як за волею держави р. Молдова, або від порушення прав щодо цього майна.

Таким чином, суд обгрунтовано дійшов до висновку про наявність підстав для визнання недійсними:

- договору купівлі-продажу 1/2 частки бази відпочинку «Мечта», яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1, який укладений 27.12.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. за реєстровим № 2848 від 27.12.2012 pоку, бланк серії ВТВ № 882856;

- договору купівлі-продажу 1/2 частки бази відпочинку «Мечта», яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1, який укладений 27.12.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. за реєстровим № 2850 від 27.12.2012 pоку, бланк серії ВТВ № 882857.

Відповідно до положень ст.182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення , переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Фактично ж реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно.

Право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам підлягає обов'язковій державній реєстрації, що випливає зі ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» .

Відповідно до положень зазначеного Закону державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.01.2013 року проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно органу державної реєстрації, а також нотаріусами як спеціальними суб'єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора.

Частиною четвертою статті 9 Закону визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з пп.10 п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Оскільки договори купівлі-продажу бази відпочинку «Мечта» № 2848 від 27.12.2012 pоку та № 2850 від 27.12.2012 pоку, укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та ОСОБА_2, підлягають визнанню недійсними, то державна реєстрація права власності, яка відбулась на підставі цих договорів підлягає скасуванню.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд правильно дійшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ДП р. Молдова «Брєнешть», у зв'язку з чим позовна заява ДП р. Молдова «Брєнешть» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та РС Білгород-Дністровського МУЮ за участю третьої особи Затоківської СР за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації, витребування майна, усунення перешкод у здійсненні права володіння майном, зобов`язання вчинити певні дії підлягає задоволенню.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на порушення судом норм матеріальнго та процесуального права, неправильне визначення судом власника спірного об'єкту - бази відпочинку «Мечта», відсутність доказів державної реєстрації спірного об'єкту, помилкову оцінку судом доказів щодо недійсності договорів купівлі-продажу часток бази відпочинку «Мечта», помилкового визначення законними вимог позивача щодо витребування майна, усунення перешкод у здійсненні права володіння майном та вчинити певні дії є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Інші доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

В.О. Суворов