Номер провадження: 22-ц/785/6437/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Заїкіна А.П., Калараш А.А.

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи: Служби у справах дітей Одеської міської ради, про визнання дій неправомірними, виселення, зняття з реєстраційного обліку, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Київського районного суду м.Одеси від 13 липня 2016 року,

встановила:

В червні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі кредитного договору від 13 червня 2005 року Банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 33 630 доларів США зі строком повернення кредиту 11 червня 2020 року зі сплатою 0,92% в місяць за користування кредитом. В забезпечення кредиту Банк уклав з ОСОБА_2 договір іпотеки від 13 червня 2005 року, за яким ОСОБА_2 передала Банку в іпотеку чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (Ленінської Іскри) в м.Одесі.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2014 року, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 86 246,24 доларів США звернуто стягнення на зазначену квартиру шляхом її продажу Банком за договором купівлі-продажу.

Після укладання договору іпотеки ОСОБА_2 без згоди Банка зареєструвалася в квартирі та зареєструвала відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також неповнолітніх дітей ОСОБА_5, народження 2000 року та ОСОБА_6 народження 2007 року.

Банк просив:

- визнати неправомірними дії ОСОБА_2 щодо реєстрації у предметі іпотеки себе, відповідачів та неповнолітніх дітей;

- виселити з квартири відповідачів та неповнолітніх дітей зі зняттям з реєстраційного обліку.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 13 липня 2016 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що «З позовної заяви не вбачається яке право банку порушено відповідачами», а також з того, що банком не оспорюються права відповідачів на користування квартирою.

Колегія суддів не погоджується з такими мотивами відмови в позові та вважає, що в позові необхідно відмовити з інших мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі кредитного договору від 13 червня 2005 року Банк надав ОСОБА_2 кредит на придбання нерухомості в сумі 33 630 доларів США зі строком повернення кредиту 11 червня 2020 року зі сплатою 0,92% в місяць за користування кредитом(а.с.5-6).

В день отримання кредиту ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбала чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (Ленінської Іскри) в м.Одесі та в забезпечення кредиту передала її в іпотеку Банку за договором іпотеки від 13 червня 2005 року(а.с.7-8).

Після придбання квартири в ній були зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та неповнолітні діти ОСОБА_2 син ОСОБА_5, народження 2000 року та донька ОСОБА_6, народження 2007 року(а.с.16).

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 19 жовтня 2007 року здійснено поділ спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_5 та за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/3 частину квартири(а.с.41-43).

Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2014 року, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 86 246,24 доларів США звернуто стягнення на 2/3 частини квартири, яка належить ОСОБА_2, шляхом її продажу Банком за договором купівлі-продажу(а.с.9-15).

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання неправомірними дій ОСОБА_2 щодо реєстрації в квартирі себе, відповідачів та неповнолітніх дітей не підлягають задоволенню, оскільки договором іпотеки не передбачена заборона чи обмеження дій іпотекодавця щодо користування квартирою та реєстрації в квартирі осіб, які проживають в ній. Посилання позивача на пункт 17.7 договору іпотеки є безпідставним, оскільки цим пунктом передбачений обовязок іпотекодавця «Не передавати Предмет іпотеки в оренду(майновий найом), у лізінг, наступну іпотеку, у спільну діяльність або у позичку, не здійснювати його відчуження або інше розпорядження Предметом іпотеки без письмової згоди Іпотекодержателя».

Позовні вимоги про виселення з квартири відповідачів та неповнолітніх дітей із зняттям з реєстраційного обліку також не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 3940 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Відповідне розяснення міститься у п.43 ПОСТАНОВИ № 5 ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що Банк направляв відповідачам письмову вимогу про звільнення квартири, а відповідачі протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги не звільнили квартиру. Оскільки позивач не виконав вимоги ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» про направлення відповідачам вимог про звільнення квартири, тому звернення Банка з позовом про виселення відповідачів з квартири є передчасним.

Крім того, позивач не навів підстав виселення відповідачів з квартири, в той час як стягнення звернуто не на всю квартиру, а на 2/3 частини квартири, а 1/3 знаходиться у власності ОСОБА_3

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що дія іпотеки поширюється на 1/3 частину квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_3, оскільки заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2014 року, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року, звернуто стягнення на 2/3 частини квартири.

Інші доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції в частині мотивування підстав відмови в позові не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовані норми матеріального права, рішення суду в цій частині на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.3,4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 13 липня 2016 року змінити в частині мотивування підстав відмови в позові публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними, виселення, зняття з реєстраційного обліку.

В решті рішення Київського районного суду м.Одеси від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

ОСОБА_7

ОСОБА_8