Справа № 459/1172/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Грабовського В.В.,

з участю: секретарів судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті його батьків та на грошові вклади на рахунку №1813, що знаходиться у філії № 7856 Червоноградського Ощадбанку № 7856 на імя ОСОБА_5, яка померла 05.11.2013 року. Свої вимоги обгрунтував тим, що його син з березня 2004 року без реєстрації проживав разом із його батьками у м. Червонограді за адресою: вул. Винниченка, 3/4. У цій квартирі він проживає і по даний час. Його батько ОСОБА_6 помер 11.03.2013 року, заповіту ним складено не було, тому спадок по закону перейшов у власність його матері ОСОБА_5 Остання не встигла оформити свідоцтво про прийняття спадщини та право власності на квартиру, так як 05.11.2013 року померла. Він є спадкоємцем по закону першої черги після померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_5, однак не проживав зі своїми батьками, а у вказаний законодавством термін 6 місяців не зміг звернутись до нотаріуса із відповідною заявою у звязку з хворобою. До нотаріуса про прийняття спадщини він не звертався. Відповідач звертався в Червоноградську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 04.09.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У серпні 2015 року відповідач звертався до Червоноградського міського суду з позовом про визнання факту суміжного проживання, факт прийняття ним спадщини та визнання за ним права власності за законом, проте рішенням суду від 29.12.2015 року у задоволенні позову відмовлено через відсутність доказів суміжного проживання із спадкоємцями.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснивши, що у 2004 році відповідач вселився до своїх діда та баби, де проживає по даний час. Позивач не зміг прийняти спадщину по стану здоровя. Відповідач не претендує на майно. Рішенням суду від 29.12.2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 про поновлення строку для прийняття спадщини після смерті його батьків.

ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що на спадкове майно він не претендує. Він бажає, щоб право власності на спадкове майно було оформлене на позивача.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися у судове засідання, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 26.11.2003 року квартира АДРЕСА_2належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в рівних частинах кожному.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 і дідом та бабою ОСОБА_3

ОСОБА_6 помер 11.03.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-СГ № 316974, виданим Відділом ДРАЦС Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області 12.03.2013 року.

Спадкоємцем майна ОСОБА_6 була ОСОБА_5, яка померла 05.11.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-СГ № 340351, виданим Відділом ДРАЦС Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області 07.11.2013 року. У звязку з її смертю спадкова справа не заводилася.

Відповідно до копії довідки КП «Комінтех» від 27.07.2015 року у квартирі АДРЕСА_2 були зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_5, які померли.

Постановою державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори від 04.09.2015 року відповідачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 1216 ЦК України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) до фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК).

Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який попустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, законом передбачені порядок та спосіб захисту прав спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, та який полягає у його зверненні до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання ним нотаріусу заяви про прийняття спадщини, а не з позовом про визнання права власності на спадкове майно. При цьому, ураховуючи розяснення Пленуму Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та конкретні обставини цієї справи, у даному випадку належним відповідачем є територіальна громада м. Червонограда в особі Червоноградської міської ради, клопотання про залучення якої ні позивачем, ні його представником подано не було.

Оскільки позивач звернувся до суду, обравши неналежний спосіб захисту та до неналежного відповідача, його позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стороною позивача всупереч вимог ст. 60 ЦПК України не подано суду доказів наявності рішення суду про відмову позивачеві у продовженні строку для прийняття спадщини. Проте й можливе існування такого рішення суду не може бути підставою для задоволення цього позову.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, - протягом цього ж строку з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В. В. Грабовський