Ухвала

іменем україни

02 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЄвтушенкоО.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу та моральної шкоди.

Посилався на те, що 07 грудня 2011 року між сторонами укладено договори позики, згідно яких позивач передав ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 65 000 грн строком на два тижні та 75 000 грн - строком на 10 днів. 01 лютого 2012 року позивач надав у борг ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 45 000 грн строком до 06 лютого 2012 року, а 11 червня 2012 року дав в борг ОСОБА_5 75 000 грн до 08 жовтня 2012 року, що підтверджується розписками. Позивач зазначає, що після закінчення строків по вказаним договорам позики він звернувся до ОСОБА_5 з вимогою про повернення суми боргу, проте відповідачка відмовляється від повернення коштів. З таких підстав просив стягнути з ОСОБА_5 кошти в розмірі 260 000 грн.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 квітня 2015 року позовні вимог задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг за договорами позики в загальній сумі 260 000 грн, а також в дохід держави судовий збір в розмірі 2 600 грн.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2015 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 квітня 2015 року скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_4 оскаржив його в касаційному порядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2015 року відкрито касаційне провадження в справі.

У серпні 2015 року від ОСОБА_5 з поштового відділення надійшли відомості про те, що ОСОБА_4, який проживає за адресою АДРЕСА_1, перебуваючи в Смілянській міській лікарні, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 серпня 2015 року касаційне провадження в справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_4 у зв'язку з його смертю.

24 лютого 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від Смілянської державної нотаріальної контори Черкаської області надійшов лист з доданою копією спадкової справи ОСОБА_4 № 1/2016 року, в якій є заяви про прийняття спадщини ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від імені малолітньої ОСОБА_9.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦПК Українипровадження у справі відновлюється ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі, або з ініціативи суду після усунення обставин, що викликали його зупинення.

Згідно зі ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

За таких обставин провадження у справі підлягає відновленню із залученням до участі у справі правонаступників ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, який діє від імені малолітньої дочки ОСОБА_9.

Ураховуючи викладене, касаційне провадження підлягає відновленню.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2015 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка повинна сплатити кошти надані їй ОСОБА_4 за борговими розписками.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із недійсності розписок укладених між сторонами.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено 4 договори позики, які підтверджуються борговими розписками від 07 грудня 2011 року на суму 65 000 грн і 75 000 грн, від 01 лютого 2012 року на суму 45 000 грн і від 11 червня 2012 року на суму 75 000 грн.

08 серпня 2014 року сам позивач ОСОБА_4 визнав названі вище боргові розписки недійсними (а. с. 38).

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно положень ч. 1 ст. 604, ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач 08 серпня 2014 року (а. с. 38) зазначив, що розписки надані ОСОБА_5 на суму 65 000 грн від 07 грудня 2011 року, на суму 75 000 грн від 07 грудня 2011 року, на суму 45 000 грн від 01 червня 2012 року, на суму 75 000 грн від 11 червня 2012 року вважати недійсними. При цьому суд апеляційної інстанції вірно виходив з того, що вказаною розпискою позивач фактично розірвав укладені раніше договори позики. Оригінали розписок в матеріалах справи відсутні, а знаходження оригіналів розписок у позивача правильно не прийняв суд до уваги, оскільки оскільки самим позивачем вказані розписки визнані недійсними.

Перевіривши доводи касаційних скарг, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційних скарг та залишення без змін рішення апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2015 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 204, 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Відновити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2015 року.

Залучити до участі у справі правонаступників ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, який діє від імені малолітньої дочки ОСОБА_9.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко