У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 р. смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Мороза О.І., при секретарі Коняєвій Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, поданим його представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, про визнання незаконним та скасування правових актів індивідуальної дії, виданих органом державної влади, визнання договору оренди землі в окремій частині недійсним, надання земельної ділянки в оренду, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним розпорядження Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області від 26.12. 2011 року №852 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства»,-

В С Т А Н О В И В :

По цивільній справі за зазначеним вище позовом до суду повторно надійшла письмова заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про закриття провадження за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним розпорядження Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області (надалі Близнюківська РДА від 26.12. 2011 року №852 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства» (надалі Розпорядження РДА).

Заява мотивована наступним.

04 квітня 2016 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні аналогічного клопотання. Відмова мотивована тим, що суд вбачає спір в цій частині таким що має приватно-правовий характер. При цьому суд послався на правові позиції Верховного Суду України. Зокрема, згідно правових позицій, викладених в постановах Верховного суду України від 09.12.2014 року по справі №31-308а14 , від 11.11. 2014 року по справі №21-493а14, у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. Також на правову позицію у справі від 01.07.2015 №6-523цс15 в якій визнано незаконним та скасовано розпорядження про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства. Вважають що у цих справах законність прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не розглядалася. Суд мав керуватися правовою позицією Верховного Суду України від 19.01.2016 у справі №824/167/15-а про визнання протиправними та скасування дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, де ці спори віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Крім того посилаються на те, що відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06. 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» головуючий має розяснювати особам які беруть участь у справі їх права та обовязки, попереджати що вони зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. А також на те, що суд має негайно вирішувати клопотання повязані із розглядом справи.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою заяву підтримав, посилаючись на ті ж обставини.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 проти задоволення заяви заперечував, вказуючи що у даному спорі захищаються оспорювані права ОСОБА_3 як орендаря земельної ділянки. З адміністративним позовом до Близнюківської РДА ОСОБА_3 звертався до суду в минулому році. Вищий адміністративний суд України 19.05. 2016 року провадження у цій справі своєю ухвалою закрив, скасувавши постанову Харківського окружного адміністративного суду та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду, вбачаючи що цей спір має розглядатися загальними судами в порядку, визначеному нормами ЦПК.

Розгляд справи проведено у відсутність інших осіб, які беруть участь у справі, на підставі їх письмових заяв.

Вивчивши заяву про закриття провадження в частині зустрічного позову, думку осіб, які зявилися у судове засідання, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Розпорядженням РДА від 26.12. 2011 року №85 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства», яке було прийняте на підставі його заяви від 24.11.2011 року, надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Сторонами у цій справі є фізичні та юридичні особи. Позивачем заявлена вимога про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки яка, на його думку, незаконно передана в оренду іншій фізичній особі і яку він має намір орендувати сам і для чого здійснив певні юридично-значимі дії. Для реалізації цього свого права йому необхідно мати затверджений проект землеустрою. Такий проект для затвердження ним було подано до ГУ Держземагенства у Харківській області але у його затверджені відмовлено. Відмова у затвердженні проекту землеустрою не дозволяє ОСОБА_1 здійснити подальші дії для реалізації права на оренду землі.

Отже спір стосується однієї і тієї ж земельної ділянки.

Згідно правових позицій, викладених в постановах Верховного суду України від 09.12.2014 року по справі №31-308а14 , від 11.11. 2014 року по справі №21-493а14, у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Саме як цивільно-правовий спір Верховним Судом України 01.07. 2015 року було розглянуто справу №6-523цс15 в якій визнано незаконним та скасовано розпорядження про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства, правова позиція якого в силу ст.360-7 ЦПК України є обовязкова для всіх судів.

В пунктах 3,7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03. 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено таке.

Суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа)(п.3).

Земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав

їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного Кодексу України; далі ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі

статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них

розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК) (п.7).

Таке мотивування було використано судом і при винесенні ухвали від 04.04. 2016 року. Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 вважає ці посилання некоректними оскільки в них не йдеться про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим ним не враховано що спір розглядається не тільки з огляду надання дозволу на розробку такого проекту а із огляду на те, що спірну земельну ділянку уже передано в оренду ОСОБА_6 про що ним самим і зазначено у позовній заяві.

Отже посилання суду на вищевказану судову практику є підставним і воно не спростовується правовою позицією Верховного Суду України від 19.01.2016 у справі №824/167/15-а про визнання протиправними та скасування дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, де ці спори віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

У справі №824/167/15-а та справі яка розглядається різний субєктний склад. Так у справі №824/167/15-а позивачем є держава, а відповідачем орган місцевого самоврядування. Фізичні особи як сторони відсутні. Крім того обєкт оренди ще не був нікому переданий в оренду.

Крім того суд враховує, що Вищий адміністративний суд України 19.05. 2016 року своєю ухвалою закрив провадження в справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Близнюківської РДА про скасування спірного розпорядження, скасувавши по цій справі постанову Харківського окружного адміністративного суду та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду, вбачаючи що цей спір має розглядатися загальними судами в порядку, визначеному нормами ЦПК.

Посилання представника ОСОБА_2 у заяві про необхідність головуючому розяснювати права сторін, негайно вирішувати клопотання сторін суд до уваги не бере оскільки представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив, що йому права та обовязки головуючим розяснювалися належним чином, клопотання розвязувалися своєчасно. Наведене крім цього підтверджено і технічним записом судових засідань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таких обставин судом не встановлено.

Інші доводи представника позивача за первісним позовом цих висновків суду не спростовують.

Справа по суті не розглядалася.

Керуючись ст.ст. 61,п.п.1,2 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про закриття провадження за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним розпорядження Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області від 26.12. 2011 року №852 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства», відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.І. Мороз