Номер провадження: 22-ц/785/1274/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

При секретарі Томашевської Т.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2015 року у справі за позовом Перев`язко ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_5

-про стягнення боргу за розпискою,-

ВТСНОВИЛА:

В жовтні 2015 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовними вимогами в котрих просив суд стягнути з відповідачів суму боргу в розмірі 11 815 910 грн. Одночасно звернувся до суду з заявою про забезпечення позову та просив суд, в якості забезпечення позову накласти арешт на:

- житловий будинок №8 загальною площею 673,2 кв. м, розташований у м. Одесі по вул. Червоних Зір, який належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на домоволодіння;

-корпоративні права, які належать ОСОБА_5, а саме: 49,757 %, що становить 6134929 (шість мільйонів сто тридцять чотири тисячі девятсот двадцять девять) грн. статутного (складеного) капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА ОСОБА_9», заборонивши до набрання чинності рішення по цій справі їх відчуження та передачу будь яким третім особам;

-заборонити, до набрання чинності рішення у цій справі державному реєстратору Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, проводити реєстраційні дії щодо юридичної особи ТОВ «ВІЛЛА ОСОБА_9», які повязані із виключенням зі складу учасників та проведення у звязку з цим державної реєстрації нової редакції Статуту ТОВ «ВІЛЛА ОСОБА_9»

Свої вимоги обґрунтовував тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2015 року заяву Перев`язко ОСОБА_7 про забезпечення позову задоволено. Суд наклав арешт на житловий будинок № 8 загальною площею 673,2 кв. м, розташований у м. Одесі по вул.Червоних Зір, який належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на домоволодіння;

-корпоративні права, які належать ОСОБА_5, а саме: 49,757 %, що становить 6134929 (шість мільйонів сто тридцять чотири тисячі девятсот двадцять девять) грн. статутного (складеного) капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА ОСОБА_9», заборонивши до набрання чинності рішення по цій справі їх відчуження та передачу будь яким третім особам;

та заборонив, до набрання чинності рішення у цій справі державному реєстратору Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, проводити реєстраційні дії щодо юридичної особи ТОВ «ВІЛЛА ОСОБА_9», які повязані із виключенням зі складу учасників та проведення у звязку з цим державної реєстрації нової редакції Статуту ТОВ «ВІЛЛА ОСОБА_9»

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування ухвали суду з ухваленням нової, про відмову в заявлених вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на безпідставне накладення арешту на корпоративні права підприємства та позбавлення господарської діяльності ТОВ «ОСОБА_10 Премєр», на не співмірність вартості арештованого майна з сумою позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставить питання про скасування ухвали суду з відмовою в забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на не співмірність вартості арештованого майна та суми позики, на наявність іншого майна, знаходження арештованого будинку під іпотекою в ПАТ КБ «Правекс-Банк» та накладення арешту на корпоративні права підприємства, що є втручанням в господарську діяльність підприємства.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином силу ч.5,8 ст.76 ЦПК України.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за його відсутністю.

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на житловий будинок №8 загальною площею 673,2 кв. м, розташований у м. Одесі по вул. Червоних Зір, корпоративні права, які належать ОСОБА_5, а саме: 49,757 %, що становить 6134929 (шість мільйонів сто тридцять чотири тисячі девятсот двадцять девять) грн. статутного (складеного) капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА ОСОБА_9» та заборонивши до набрання чинності рішення по цій справі їх відчуження та передачу будь яким третім особам;та заборонивши, до набрання чинності рішення у цій справі державному реєстратору Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, проводити реєстраційні дії щодо юридичної особи ТОВ «ВІЛЛА ОСОБА_9», які повязані із виключенням зі складу учасників та проведення у звязку з цим державної реєстрації нової редакції Статуту ТОВ «ВІЛЛА ОСОБА_9» районний суд виходив з вимог ст.151,152 ЦПК України та небезпеки відчуження цього майна, що призведе до неможливості чи ускладнення виконання можливого рішення суду.

Судова колегія не погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову п.4 розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

За приписами ст.167 ГК України корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, які передбачені законом та статутними документами. Корпоративні права включають в себе відмінні за характером та комплексні за змістом повноваження. До майнових відносяться право на одержання прибутку, право на одержання частини майна товариства в разі ліквідації. Серед немайнових право на участь в управлінні, одержання інформації про діяльність господарського товариства. Наведені права мають неподільний характер, оскільки підставою їх виникнення та існування є єдина обставина володіння особою часткою у статутному капіталі господарського товариства, тому ці правомочності не можуть розглядатися як самостійні обєкти правовідносин. Частка ж у статутному капіталі товариства не є предметом матеріального світу, оскільки лише засвідчує здійснення особою внеску до статутного фонду та визначає його вартість, а відтак не може вважатися майном з огляду на вищенаведені приписи чинного законодавства.

У відповідності з ч.1 ст.100 ЦК України право участі у товаристві є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі. Таке законодавче визначення не дає можливості корпоративним правам бути обєктом заставних правовідносин, оскільки корпоративне право є особистим немайновим правом особи, яке випливає з права власності на частку у статутному капіталі товариства і є невідємним від такого права власності, тобто право власності на частку у статутному капіталі є особистим немайновим правом особи.

Відповідно до Статуту ТОВ «ВІЛЛА ОСОБА_9» п.10.3 передбачено, що Товариство не відповідає за особистими зобовязаннями Учасників(Засновників), а Учасники(Засновники) несуть відповідальність за зобовязаннями Товариства в межах їх вкладів до Статутного(складеного) капіталу Товариства.

Накладаючи арешт на корпоративні права ОСОБА_11 ТОВ «ВІЛЛА ОСОБА_9», районний суд на зазначене не звернув уваги та втрутився в господарську діяльність товариства, що може призвести до зупинки його діяльності.

Накладаючи арешт на житловий будинок № 8 по вул. Червоних Зір районний суд не взяв до уваги, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Проте, як вбачається зі звіту про оцінку майна будинку, його вартість значно перевищує суму позову .

При цьому, районний суд не зясував належність у відповідачів іншого майна, не перевірив чи знаходиться цей будинок під іпотекою та чи не порушуються при цьому права Іпотекодержателя ПАТ КБ «Правекс-Банк» відповідно до Договору іпотеки № 3171-007/08Ф від 12 березня 2008 року.

Виходячи з вищезазначеного, судова колегія приходить до висновку, що районний суд порушив порядок, встановлений для вирішення заяви про забезпечення позову, а тому з підстав ст.312 ч.1 п.3 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню з передачею цього питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.218,307,312,315, 317,319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2015 року скасувати, питання про забезпечення позову передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.П.Заїкін

ОСОБА_12