Справа № 392/957/15-ц
Провадження № 2/392/8/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., представника позивача адвоката ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про повернення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач, від імені якого діє його представник, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що у березні 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк» пред»явив до неї позов про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 20103 від 02 вересня 2011 року у розмірі 16357,33 грн. (шістандцять тисяч триста п»ятдесят сім гривень 33 коп.).

Заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2014 року позов було задоволено, у зв»язку із чим ПАТ «Державний ощадний банк» пред»явив до ВДВС Новомиргородського РУЮ в Кіровоградській області для примусового виконання виконавчий лист. У вересні 2014 року ОСОБА_3 дізналася про наявність зазначеного вище заочного рішення суду від 02 червня 2014 року та сплати на розрахунковий рахунок банку грошові кошти в розмірі стягнутої суми 16357,33 грн.. В подальшому Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2015 року заочне рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2014 року було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Під час розгляду справи в Новомиргородському районному суді Кіровоградської області ПАТ «Державний ощадний банк» посилався на Кредитний договір № 201103 від 02 вересня 2011 року, за яким утворилась заборгованість, проте в раховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 сплатила заборгованість в розмірі 16357,33 грн. представник Банку просив залишив позов без розгляду. Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області 09 квітня 2015 року позов ПАТ «Державний ощадний банк» було залишено без розгляду. Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2015 року було задоволено зустрічний позов ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк» та визнано недійсним Кредитний договір № 20103 від 02 вересня 2011 року, з тих підстав, що ОСОБА_3 не підписувала Кредитний договір № 20103 від 02 вересня 2011 року, що було визнано представником ПАТ «Державний ощадний банк». У зв»язку із чим посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України та положення ст. 61 ЦПК України представник позивача адвокат ОСОБА_1 звернулася до Маловисківського районного суду Кіровоградської області суду та просить стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк» грошову суму в розмірі 16357,33 грн., як набутих без достатньо правової підстави і сплачених нею, в якості повернення виконаного за недійсним правочином.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 підтримала пред»явлений нею в інтересах свого довірителя позов та просила його задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позову, як пред»явленому безпідставно та необгрунтовано, надавши письмові заперечення на позовну заяву (а.с. 46-48). В своїх запереченнях представник позивача зазначає, що 04 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії- Маловисківське відділення Ощадбанку № 5425 та ОСОБА_3 було укладено Договір № 918 про видачу та обслуговування зарплатної платіжної картки за кредитною схемою. Відповідно до даного Договору ОСОБА_3 було відкрито р/р № 53 та встановлено ліміт кредиту на суму 3035,00 грн.. 14 лютого 2011 року відповідно до заяви ОСОБА_3 та наданої нею довідки про середньомісячну заробітну плату було встановлено ліміт по р/р № 53, відкритого на підставі Договору № 918 від 04 липня 2007 року в розмірі 16370,00 грн.. Дані грошові кошти кошти ОСОБА_3 отримала шляхом зняття готівки з банкомату, що підтверджується виписками по рахунку. З серпня 2011 року по січень 2013 року на рахунок ОСОБА_3 заробітна плата не надходила і остання не вносила платежі в рахунок його погашення, у зв»язку із чим утворилася заборгованість, в розмірі 24506,43 грн. станом на січень 2013 року, яка складається з: 16059,47 грн. основний борг та 8446,96 грн. відсотки.. У зв»язку із впровадженням в промислову експлуатацію процесінгово центру WAY4, перевипуск карток здійснюється автоматично із закриттям старого карткового рахунку. У своїх запереченнях відповідач вказує проте, що у зв»язку із тим, що на старому картковому рахунку № 53 у ОСОБА_3 існувала заборгованість в сумі 24506,43 грн., працівниками банку було встановлено ліміт кредиту в сумі 16370,00 на новий рахунок № 9965, який було відкрито ОСОБА_3 у зв»язку з перевипуском банківської платіжної картки, з метою погашення заборгованості.

Ліміт кредиту по новому рахунку № 9965 встановлювався на рівні відповідно до Договору № 918 від 04 липня 2007 року та не передбачав збільшення суми у зв»язку з необхідністю сплати нарахованих відсотків по старому рахунку № 53. За рахунок встановленого ліміту було погашено відсотки в сумі 8446,96 грн. та частину основного боргу 7923,04 грн., а тому частина основного боргу в сумі 8136,43 грн. залишилась несплаченою за Договором № 918 від 04 липня 2007, р/р № 53.

У своїх заперечення представник відповідача зазначає, що працівники Банку неналежно виконали свої функціональні обов»язки та розділили Договір № 918 від 04 липня 2007 року на дві кредитні лінії, а тому Банком було подано 2 (дві) позовні заяви, а саме:

- 28 жовтня 2013 року ТВБВ № 10010/0137 філії Кіровоградське обласне управління подало позовну заяву про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 10543,99 грн., за Договором № 918 від 04 липня 2007 року, яка залишилася непогашеною після перенесення ново встановленого ліміту. Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2014 року позовні вимогу банку були задоволені;

- 20 березня 2014 року ТВБВ № 10010/0137 філії Кіровоградське обласне управління подало позовну заяву про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 16357,33 грн. по рахунку № 9965. Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2014 року, позовні вимогу банку були задоволені.

В запереченнях на позовну заяву зазначається, що за рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2014 року заборгованість в сумі 16357,33 грн. погашено в повному обсязі і таким чином боржник фактично повернула частину заборгованості за Договором № 918 від 04 липня 2007 року.

З урахуванням вище зазначеного, відповідач зазначає, що відкриті рахунки на ім.»я ОСОБА_3 відносяться лише до Договору № 918 від 04 липня 2007 року. Оскільки за рахунок перенесеного ліміту було погашено частково заборгованість за Договором № 918 від 04 липня 2007 року. За рахунок грошових коштів, які боржник самостійно вніс на рахунок погашення заборгованості в сумі 16357,33 грн. було частково погашено заборгованість за Договором № 918 від 04 липня 2007 року, у зв»язку із чим відповідач вважає, що підстав для повернення грошових коштів не має.

В судових засідання представникам сторін неодноразово роз»яснювалося судом положенняя ст.ст. 10, 60 ЦПК України щодо принципу змагальності цивільного судочинства та обов»язку доказування та подання доказів (т. 1 а.с. 75, 102; т. 2 а.с. 11, 22, 49).

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

04 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 було укладено Договір № 918 про видачу та обслуговування зарплатної платіжної картки тbge Visa Domistic за кредитною схемою (т. 1 а.с. 7-9; 119-121).

Згідно п. 1.1., 2.5.,2.6., 2.7., 2.9., 2.10. Договору № 918 від 04 липня 2007 року ОСОБА_3 було відкрито картковий рахунок № 53 та встановлено кредит в сумі 3035,00 грн.. Клієнт самостійно регулює ліміт по картрахунку поповненням коштів готівкою чи безготівковим шляхом. Картка випускається строком на 3 роки. Строк дії картки припиняється відповідно до дати, що вказану на картці. Для заміни картки на нову Клієнт подає заяву. У разі звільнення Клієнта з роботи або розірвання договору Банку з Організацією Клієнт має змогу надалі користуватися карткою, але без можливості користуватися кредитом. Після закінчення строку дії картки Клієнт може самостійно переоформити карту на наступний строк на загальних умовах або закрити картрахунок. Клієнт доручає Банку списувати (дебетувати картрахунок) з картрахунку грошові кошти на підставі рахунків, пред»явлених до оплати банками та організаціями через платіжну систему «Visa Intl», а також на суми, пов»язані з витратами по обслуговуванню картрахунку згідно з тарифами Банку. Клієнт вправі отримувати кредити в межах ліміту, встановленого п. 1.1. цього Договору. Кредит надається Банком на умовах повернення, платності та строковості. За користування кредитом встановлюється плата згідно з тарифами Банку. Граничний строк користування кредитом встановлюється до 25 числа наступного місяця після його отримання. Клієнт повинен до настання цієї дати повернути кредит та сплатити нараховані відсотки. В період користування кредитом при надходження коштів на картрахунок у першу чергу сплаті підлягають відсотки за користування кредитом, а потім сума кредиту. Клієнт доручає Банку в такій черговості здійснювати погашення кредитної заборгованості шляхом перерахування з карткового рахунку відповідних коштів.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.4., 4.5., 4.9. Договору № 918 від 04 липня 2007 року Банк взяв на себе наступні зобов»язання: списувати (дебетувати картрахунок) з картрахунку грошові кошти на підставі рахунків, пред»явлених до оплати банками та організаціями через платіжну систему «Visa Intl», а також суми пов»язані з витратами на обслуговування картрахунку. Поповнити або виготовити на новий строк Держателю карту після отримання від нього відповідної заяви. Сповіщати Клієнта про зміну в Тарифах та умовах обслуговування картрахунку. За заявою Клієнта про закриття картрахунку припинити дію картки, попередньо заблокувати рахунок для проведення повного розрахунку Клієнта з банком відповідно до п. 10.1..

Як вбачається з п.п. 5.4., 5.5. Договору № 918 від 04 липня 2007 року права Клієнта наступні: для заміни картки на нову клієнт подає до Банку або уповноваженій особі Організації заяву протягом 30 днів до закінчення строку дії картки або 2-х місяців після її закінчення. Клієнт має право в разі звільнення з Організації або розірвання договору з Банком та Організацією «Про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, через установу Ощадбанку України (з використанням платіжних карток за кредитною схемою)»: залишити картку в користуванні до закінчення строку її дії. При цьому в разі використання карток Клієнт має змогу надалі користуватись карткою, але без можливості користуватись кредитом. Після закінчення строку дії картки Клієнт може самостійно переоформити картку на наступний строк на загальних умовах або закрити картрахунок; повернути карту в банк та закрити картрахунок. Виплата залишку по картрахунку здійснюється відповідно до п.п. 10.1..

Підпунктами 6.4., 6.6., 6.7., 6.8. п. 6 Договору № 918 від 04 липня 2007 року передбачені наступні зобов»язання клієнта та держателя карток: не допускати перевищення ліміту кредиту та прострочення платежів. У разі користування кредитом оплачувати суми кредиту і проценти, нараховані за користування кредитом, згідно з тарифами Банку, для чого доручити Банку суми, зараховані на картрахунок (у т.ч. нараховані по картрахунку відсотки) направляти, незалежно від призначення платежу, вказаного в документі в такій послідовності: на сплату відсотків за користування кредитом; на погашення заборгованості по кредиту. При одержанні відповідної вказівки від Банку припинити користування БПК та повернути її в Банк; Відшкодувати Банку збитки, завдані невиконанням чи неналежним виконанням Клієнтом чи Держателями додаткових карток по картрахунку їх зобов»язань по даному Договору, а також у випадку можливих судових витрат чи витрат, пов»язаних з їх розшуком. По відшкодуванню збитків відповідати всім належним майном. Здати картку в установу Банку по закінченні строку її дії.

В п./п. 7.9. п. 7 Договору № 918 від 04 липня 2007 року передбачено, що сторони несуть відповідальність за завдані збитки відповідно до вимог чинного законодавства та умов цього Договору.

Згідно п./п. 10.1. п. 10 Договору № 918 від 04 липня 2007 року після закінчення строку дії картки і не переоформлення її на нову або в разі дострокового розірвання Договору для завершення розрахунків картрахунок блокується на списання коштів на період повного розрахунку до операціях всіх Держателів БПК, які користуються цим картрахунком. Залишок коштів повертається Клієнту, а рахунок закривається за таких умов: при поверненні картки після закінчення 30 днів з моменту повернення картки Держателя (ів) в Банк та за умови врегулювання претензій з усіх спірних питань; в разі неповернення картки в установу Банку через 45 днів після подачі заяви на закриття картрахунку за умови врегулювання претензій з усіх спірних питань.

Як вбачається з п/п 11.2., 11.3, 11.3.1.,11.3.2., 11.4., 11.5. Договору № 918 від 04 липня 2007 року Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє на період строку дії картки і завершення всіх розрахунків по картрахунку згідно з п. 10.1. Договір вважається пролонгованим у разі подання Клієнтом заяви на виготовлення нової картки після закінчення строку дії попередньої. У випадку звернення Клієнта про переоформлення БПК протягом 2 місяців з дати закінчення строку дії картки Банк виготовляє нову картку та проводить розрахунки по Картрахунку згідно з Тарифами, що діють на момент звернення. При виготовленні нової картки на ній вказується строк, дії починаючи з дати закінчення попередньої картки. Тобто строк дії виготовленої картки зменшується на строк, що минув від дати закінчення попередньої картки до дати звернення (подачі заяви) Клієнта з приводу видачі нової БПК. У випадку звернення Клієнта про переоформлення БПК після 2 місяців і більше з дати закінчення строку дії картки: якщо залишок на Картрахунку складає суму до 5 (п»яти) гривень (або еквівалент в іншій валюті) заява на поновлення БПК не приймається. Картрахунок закривається згідно п. 11.4; якщо залишок на Картрахунку складає суму від 5 (п»яти) гривень (або еквівалент в іншій валюті) і більше, Клієнт зобов»язується закрити старий рахунок та відкрити новий, оформивши документи на виготовлення нової картки згідно з Тарифами, що діють на момент звернення. Картрахунок закривається: на підставі заяви Клієнта; у разі смерті власника картрахунку фізичної особи (за звернення до Банку спадкоємців); на підставі рішення Банку через два місяці з дати закінчення строку дії БПК за умови, що залишок коштів на Картрахунку не перевищує 5 (п»ять) гривень або еквівалент в іншій валюті за курсом НБУ і Клієнт не звернувся із заявою про поновлення БПК або про закриття Картрахунку. При цьому вказаний залишок коштів Банк списує як плату за обслуговування БПК та Картрахунку. Якщо залишок на Картрахунку складає від 5 (п»яти) гривень (або еквівалент в іншій валюті) і більше, але Клієнт звернувся до Банку після закінчення строку дії картки із заявою про її поновлення або про закриття Картрахунку, Картрахунок закривається до моменту звернення Клієнта в Банк. Договір втрачає чинність у разі подання Клієнтом заяви про закриття картрахунку та завершення розрахунків згідно з п. 10.1.

Враховуючи вище зазначені умови Договору № 918 від 04 липня 2007 року не передбачено право Банку для підписання в односторонньому порядку іншого Кредитного договору та передбачено у який випадках картковий рахунок підлягає закриттю.

Заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2014 року в цивільній справі № 395/1503/13-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» заборгованість за Кредитним договором № 918 від 04 липня 2007 року в розмірі 10543,99 грн. (десять тисяч п»ятсот сорок три гривні 99 коп.) станом на 28 жовтня 2013 року, яка складається з: основний борг 8636,54 грн., відсотки за користування кредитом 1694,25 грн., відсотки за прострочені розрахунки по кредиту 213,30 грн. (т. 1 а.с. 215).

Зазначене вище заочне рішення було виконано ОСОБА_4 добровільно, не в порядку примусового виконання рішення, грошові кошти були перераховані на розрахунковий рахунок Банку, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, до пред»явлення виконавчого листа для його примусового виконання (т. 1 а.с. 195,196).

В подальшому між 02 вересня 2011 року між АТ «Ощадбанк » та ОСОБА_3 ніби то було укладено Договір № 20103 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебето-кредитною платіжною схемою, у зв»язку із чим їй був відкритий рахунок № 9965 та встановлена кредитна лінія з лімітом кредиту в розмірі 16370,00 грн. (т. 1 а.с. 16-20; 149-153).

У зв»язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 умов ПАТ «Державний Ощадний банк України» звертається з позовом до суду про стягнення заборгованості за Договором № 20103 від 02 вересня 2011 року (т. 1 а.с. 155-158).

Заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2014 року в цивільній справі № 395/409/14-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» заборгованість за Кредитним договором № 20103 від 02 вересня 2011 року в розмірі 16370,00 грн. (шістнадцять тисяч триста сімдесят гривень 00 коп.) станом на 19 березня 2014 року (т. 1 а.с. 159-160).

Судом встановлено, що після набрання заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2014 року ОСОБА_3 в добровільному порядку, сплатила на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» грошову суму в розмірі 16352,92 грн., (т. 1 а.с. 23, 171). В порядку примусового виконання вказане рішення не було виконано, що підтверджується копією матеріалів виконавчого провадження (т. 1 а.с. 192).

В подальшому ухвалою від 02 березня 2015 року заочне рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2014 року в цивільній справі № 395/409/14-ц скасовується та призначається до розгляду в загальному порядку (т. 1 а.с. 218-219).

Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 березня 2015 року до спільного розгляду з позовною заявою ПАТ «Державний Ощадний банк України» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за Кредитним договором № 20103 від 02 вересня 2011 року в розмірі 16370,00 грн. приймається зустрічний позов ОСОБА_3, поданий її представником, про визнання недійсним Кредитного договору № 20103 від 02 вересня 2011 року (т. 1 а.с. 222-223).

Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2015 року за заявою представника ПАТ «Державний Ощадний банк України» ОСОБА_5 було залишено без розгляду позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 20103 від 02 вересня 2011 року в розмірі 16370,00 грн. (т. 1 а.с. 226-227).

Як вбачається з рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2015 року, представник ПАТ «Державний Ощадний банк України» ОСОБА_5 визнав вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 про визнання недійсним Кредитного договору № 20103 від 02 вересня 2011 року. Підставою пред»явлення зустрічного позову було те, що ОСОБА_3 Кредитний договір № 20103 від 02 вересня 2011 року не підписувала і грошові кошти за ним не отримувала (т. 1 а.с. 228-231; 224-225).

На підставі рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2015 року було визнано недійсним Договір № 20103 від 02 вересня 2011 року про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебето-кредитною платіжною схемою (т. 1 а.с. 228-231).

Станом на 11 березня 2015 року, як вбачається з розрахунку суми заборгованості ОСОБА_3 за Договором № 20103 від 02 вересня 2011 року, заборгованість останньої перед ПАТ «Державний Ощадний банк України» становила 4,41 грн. і нею було сплачено грошову суму в розмірі 16352,92 грн. (шістнадцять тисяч триста п»ятдесят дві гривні 92 коп. ) (т. 1 а.с. 23, 171).

Таким чином, суд приходить до висновку і вважає доведеним, що ОСОБА_3 було сплачено за Договором № 20103 від 02 вересня 2011 року, який на підставі рішення суду в подальшому було визнано недійсним грошову суму в розмірі 16352,92 грн. (шістнадцять тисяч триста п»ятдесят дві гривні 92 коп. ).

Суд не може погодитися із твердженнями представників ПАТ «Державний Ощадний банк України», що грошова сума в розмірі 16370,00 грн., яка була стягнута на підставі заочного рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2014 року та сплачена ОСОБА_3 в розмірі 16352,92 грн. не в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», тобто не в примусовому порядку і до його скасування 12 березня 2015 року була заборгованістю ОСОБА_3 за Кредитним договором № 918 від 04 липня 2007 року, оскільки це не підтверджується матеріалами цивільної справи і ухвалюючи 02 червня 2014 року заочне рішення Новомиргородський районний суд стягував заборгованість саме за Кредитним договором № 20103 від 02 вересня 2011 року.

В обгрунтування необґрунтованості позовних вимог представники ПАТ «Державний Ощадний банк України» посилаються на те, що грошові кошти в розмірі 16370,00 грн. були 16 січня 2013 року згідно меморіального ордеру № 22870104 про списання з картрахунку № 9965, відкритого за Договором № 20103 від 02 вересня 2011 року, який був визнаний недійсним, та зарахування їх за меморіальним ордером № 22870064 від 16 січня 2013 року для погашення заборговані за Кредитним договором № 918 від 04 липня 2007 року, а також те, що ОСОБА_3 користувалася цими грошовими коштами знімала їх з банкомату.

Проте, у судових засіданнях, що мали місце 28 вересня 2015 року, 09 грудня 2015 року представниками відповідача було визнано, що без згоди ОСОБА_3 були переведені на новий розрахунковий рахунок грошові кошти в сумі 16357,33 грн. на підставі договору який вона не підписувала, вказані грошові кошти особисто на руки вона не отримувала, але вони були перераховані на погашення заборгованості за Договором № 918 від 04 липня 2007 року (т. 1 а.с. 103; т. 2 а.с. 23).

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Крім того, стороною відповідача своє заперечення проти пред»явленого позову не обґрунтовувалося можливим зарахуванням зустрічних вимог.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 сплатила грошову суму в розмірі 16352,92 грн. добровільно, а не в порядку примусового виконання рішення суду, тому положення ст. 380 ЦПК України про поворот виконання рішення суду до даних правовідносин застосовуватися не може і правовідносини сторін регулюються положеннями ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Загальні підстави для виникнення зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобовязання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Обєктивними умовами виникнення зобовязань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого): 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України обєктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року № 6-88 цс 13, від 24 вересня 2014 року № 6-122 цс 14 від 03 червня 2015 року № 6-100 цс 15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковоми для судів.

Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду судом встановлено, що грошові кошти в розмірі 16352,92 грн. були сплачені ОСОБА_3 на підставі Кредитного договору № 20103 від 02 вересня 2011 року, який був визнаний недійсним, тобто відпала підстава для сплати грошових коштів, отже вказана грошова сума є безпідставно набутим майном ПАТ «Державний Ощадний банк України», яка підлягає стягненню з відповідача.

Разом із цим, суд не може погодитися із тим, що позивачем було сплачено за Договором № 20103 від 02 вересня 2011 року грошову суму в розмірі 16357,33 грн., оскільки це спростовуються матеріалами справи, якими підтверджується сплата грошових коштів в розмірі 16352,92 грн. (т. 1 а.с. 23, 171).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 158-1, 179, 209, 212 215, 218, 222, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_3 про повернення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 16352,92 грн. (шістнадцять тисяч триста п»ятдесят дві гривні 92 копійки), набутих без достатньої правової підстави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складений 19 лютого 2016 року.

Суддя Д.М. Кратко