Справа № 373/2659/15-ц Головуючий у І інстанції Рева О. І.
Провадження № 22-ц/780/2104/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 21.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Даценко Л.М., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , -

встановила:

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

06 лютого 2015 року за місцем свого проживання помер його батько ОСОБА_5

07 лютого 2015 прибувши до квартири, де проживав його батько, для організації поховання, він виявив, що похованням батька займаються невідомі йому люди, які відмовились надати йому паспорт батька, внаслідок чого позивач не зміг отримати свідоцтво про смерть батька та поховати останнього згідно з його волевиявленням в с. Хоцьки Переяслав-Хмельницького району Київської області,.

Поховання відбулося в іншому місці - на Андрушівському кладовищі м. Переяслав-Хмельницький, тому згодом позивач здійснив перепоховання в с. Хоцьки.

Вказав на те, що поховання відповідачами, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 його батька відбулося з порушенням норм закону, призвело його до певних моральних страждань, а також йому було нанесено майнову шкоду у вигляді неотримання державної допомоги на поховання.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 8121,50 грн. матеріальної допомоги у вигляді не отриманої допомоги на поховання, та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 8 121 грн. 50 коп. майнової та 15000 грн. моральної шкоди, 623 грн. 41 коп. судових витрат.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 5000 грн. моральної шкоди та 207 грн. 80 коп. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення про відмову в позові. В обґрунтування апеляційних скарг зазначили, що не вчиняли жодних протиправних дій, внаслідок яких позивачеві завдана моральна та майнова шкода, тому суд безпідставно задовольнив позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судове рішення, що переглядається, цим вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі, не будучи рідними померлого, здійснили поховання батька позивача ОСОБА_6 всупереч волевиявленню останнього щодо місця поховання, за відсутності свідоцтва про його смерть, чим порушили вимоги ч.4 ст. 6, ст.ст. 11,12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» та спричинили моральну шкоду позивачеві у розмірі 20000 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, 12 Закону України "Про поховання та похоронну справу" (далі Закон), поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов'язалася поховати померлого. Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов'язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видають: лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть та довідка про смерть. На підставі свідоцтва про смерть здійснюється поховання померлого.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі, 7 лютого 2015 року, з дозволу працівника КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» здійснили поховання ОСОБА_5, за відсутності свідоцтва про смерть, на Андрушівському кладовищі м. Переяслав-Хмельницький Київської області.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2015 року встановлено, що ОСОБА_7, перебуваючи в трудових відносинах з комунальним підприємством «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства», під час виконання трудових обов»язків виділила місце для поховання ОСОБА_8 з порушенням вимог чинного законодавства ( без наявності свідоцтва про смерть), що стало одним із чинників можливого поховання 07 лютого 2015 року останнього не в с. Хоцьки, а на території Андрушівському кладовищі м. Переяслав-Хмельницький Київської області та призвело до додаткових моральних переживань позивача ОСОБА_4 у розмірі 2000 грн.( а.с.18-20).

Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлені ці обставини, що слідує із вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України.

Отже, організація відповідачами поховання померлого батька позивача - ОСОБА_6, за відсутності свідоцтва про його смерть (яке було отримано на кілька днів пізніше у зв»язку з вихідними днями), стало можливим не внаслідок неправомірних дій відповідачів, а внаслідок того, що працівник КП Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства», під час виконання трудових обов»язків виділила місце для поховання ОСОБА_6 з порушенням вимог чинного законодавства ( без наявності свідоцтва про смерть), що стало одним із чинників можливого поховання 07 лютого 2015 року останнього на території Андрушівському кладовищі м. Переяслав-Хмельницький Київської області.

Статтею 2 Закону визначено, що волевиявлення громадянина щодо ставлення до його тіла після смерті - бажання, виражене в усній (у присутності свідків) або в письмовій формі, завіреній в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 6 цього ж Закону усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. Волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті може бути виражене, серед іншого, у побажанні бути похованим у певному місці, за певними звичаями, поруч з певними раніше померлими чи бути підданим кремації; дорученні виконати своє волевиявлення певній особі; іншому дорученні, що не суперечить законодавству. Дії щодо тіла померлого повинні здійснюватися в повній відповідності з волевиявленням померлого, якщо не виникли обставини, за яких виконання волевиявлення померлого неможливе.

Матеріали справи не містять даних про наявність бажання померлого, виражене в письмовій формі, бути похованим у певному місці; показання свідків з цього приводу суперечливі і вказують на те, що за життя померлий висловлював бажання бути похованим у різних місцях : в с. Хоцьки, а на території Андрушівського кладовища м. Переяслав-Хмельницький Київської області та на території Бориспільського кладовища.

Оскільки достовірних даних про волевиявлення померлого щодо місця його поховання матеріали справи не містять, висновок суду першої інстанції про неправомірність дій відповідачів щодо поховання померлого на території Андрушівського кладовища м. Переяслав-Хмельницький Київської області не ґрунтується на матеріалах справи.

Оскільки позивач не довів, що внаслідок неправомірних винних дій відповідачів по похованню його батька він зазнав моральних, не доведено обґрунтування підставності вимог, їх відповідності вимогам законодавства, колегія суддів вважає, що у заявленій вимозі про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Задовольняючи позов в частині стягнення майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 безпідставно отримав державну допомогу на поховання померлого у розмірі 8121 грн. 50 коп.,чим порушив вимоги ст. 13 Закону України «Про поховання та похоронну справу» та спричини позивачеві майнову шкоду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як свідчать показання свідків та фотографії, померлий ОСОБА_6 не проживав із сином позивачем у справі, тривалий час не підтримував із ним стосунків, а проживав однією сім»єю із матір»ю відповідачів ОСОБА_9, саме тому відповідачів, які не були рідними померлого батька позивача - ОСОБА_6, займались організацією його поховання.

Оскільки факт поховання померлого за рахунок відповідачів підтверджений матеріалами справи та частково визнається позивачем, колегія суддів вважає, що отримання відповідачем допомоги на поховання померлого у розмірі 8121 грн. 50 коп. не є неправомірними винними діями, яки спричинили матеріальну шкоду позивачеві у зазначеному розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи.

З огляду на зазначене, судове рішення не може бути залишене без змін і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факт спричинення йому майнової та моральної шкоди в результаті протиправних винних дій відповідачів.

На підставі ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповдіачів підялгають стягненню понесені відповідачами документально підтверджені витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1607 гривень 76 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 1607 гривень 76 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий :

Судді :