РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2016 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Тесленко Т.В.

з участю секретаря Климченко А.О.

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

13.07.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення коштів за розпискою, зазначивши в позовній заяві, що 19 квітня 2013 року відповідач ОСОБА_1 отримав від нього ОСОБА_2 грошову позику в сумі 16700 (шістнадцять тисяч сімсот) євро, про що надав борговий документ - розписку. Борг за вищевказаним борговим документом ОСОБА_1 як Позичальником ОСОБА_2, як Позикодавцю не повернуто. Отримані в борг кошти Відповідач зобовязувався повернути за першою вимогою.

Розписка не містить кінцевої дати повернення боргу і є безстроковою. 27.06.2016 року позивач направив відповідачу лист-вимогу про повернення грошової позики в сумі 16700 євро, що на той момент складало 469 103 грн.

Позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь заборгованість в сумі 16700 євро, що на момент звернення з вимогою про повернення грошової позики згідно курсу Національного Банку України (1 євро-28,09 грн.) складає 469 103 грн.

В судовому засіданні 25 липня 2016 року позивач ОСОБА_2 підтримав свої позовні вимоги та просив суд стягнути із відповідача на його користь 16 700 євро, відповідач ОСОБА_1 позов не визнав та пояснив, що дійсно у квітні 2013 року ОСОБА_2 інвестував належні йому кошти в Чеську транспортну компанію для здійснення підприємницької діяльності, він передавав кошти на придбання автомобіля, однак відповідач брав кошти не на виконання договору позики, складена ним розписка не містить умови про повернення коштів, такі висновки висвітлені в Постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі № 6-144цс15.

Суд, заслухавши сторони, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги ОСОБА_2А задоволенню не підлягають.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 19.04.2013 року громадянин ОСОБА_3 склав розписку, де зазначив, що взяв у ОСОБА_2 суму в розмірі 16700 євро 00 центів для придбання автомобіля в якості інвестиційних вкладень в фірму VBR Transport a spedice s.r.o.Чешська Республіка. Дії, повязані з експлуатацією автомобіля зобовязувався узгоджувати з ОСОБА_2 (копія розписки а.с. 7).

Оскільки з тексту наданої позивачем ОСОБА_2 розписки від 19.04.2013 року вбачається лише те, що відповідач отримав грошові кошти, а умова щодо обовязку їх повернення позивачеві відсутня, то вказана розписка не є доказом укладення договору позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Представником позивача ОСОБА_4 в доданих до відзиву на заперечення правових позиціях наведені судові рішення, де позичальники в наданих письмових розписках брали на себе зобовязання повернення коштів позикодавцю, а отже наведені випадки не можливо вважати, як подібні правовідносини, бо судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Так як спірна розписка від 19.04.2013 року складена ОСОБА_3 не є доказом укладення сторонами договору позики, то в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити та скасувати усі заходи забезпечення позову, звільнивши усе належне ОСОБА_1 майно з-під арешту, накладеного ухвалами Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.07.2016 року та від 20.09.2016 року.

Керуючись ст.ст. 10,11, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за розпискою - відмовити.

Скасувати усі заходи забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за розпискою.

Звільнити усе належне ОСОБА_1, 22.05.1975 р.н ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, майно : домоволодіння та земельну ділянку, які розташовані по вул. Леніна, 9 в с. Радянське, Кобеляцького району, Полтавської області, автомобіль "Skoda" 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, а також рухоме та нерухоме майно, що належить йому на праві приватної власності, спільної сумісної та/або спільної часткової власності з іншими особами, на загальну суму, що еквівалентна грошовим коштам в розмірі 16700 євро., з-під арешту, накладеного ухвалами Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.07.2016 року та від 20.09.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з

дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: