Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/205/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Ковальчука М.В.

секретаря Дворак Г.П.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, зобовязання приведення земельної ділянки в придатний для використання стан шляхом знесення частини будинку,-

В С Т А Н О В И В :

20 лютого 2008 року Житомирське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень, просило визнати дії ОСОБА_1 щодо самовільного зайняття земельної ділянки, розташованої по вул. Коротуна, 9 у м. Коростені, незаконними, зобов'язати відповідачку привести вказану земельну ділянку, що належить на праві постійного користування позивачу, у придатний для використання стан шляхом знесення частини побудованої відповідачем будівлі.

На обґрунтування позову Житомирське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, зазначало, що йому на праві постійного користування належить земельні ділянка, що розташована за адресою: м. Коростень, вул. Коротуна, 9. Суміжна земельна ділянка по вул. Коротуна, 11 на праві приватної власності належить ОСОБА_1, яка без відповідних дозволів і документів, порушивши межі земельних ділянок, захопила частину, належної позивачу земельної ділянки, побудувала будівлю.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обємі та просять їх задовольнити , а також стягнути з відповідача понесенні судові витрати.

Представник відповідача відносно позову заперечує мотивуючи свої вимоги тим, що позивачка при забудови земельної ділянки діяла відповідно до земельного законодавства . Межі з відповідачкою не погоджувались, межових знаків виставлено не було, відповідачка з 1994 року користувалась земельною ділянкою. Крім того, користувалась земельною ділянкою, яка межувала з її земельною ділянкою по вул. Коротуна 9 в розміри 0,02 га., відповідно до рішення Коростенської міської ради №164 від 21.06.1995 року, яка у відповідача не вилучалась при виділенні земельної ділянки позивачу та яка була відгороджена парканом.

Співвідповідачка ОСОБА_2 позов не визнала при цьому зазначила, що вона являється власником приміщення, яке бажає знести позивач, при цьому вона вважає, що при будівництві цього приміщення норми земельного законодавства відповідачем не були порушенні, дане приміщення було побудоване і прийнято в експлуатацію та відповідно зареєстроване, як обєкт права власності, якого вона є власником.

Третя особа представник Коростенської міської ради зазначив, що факту незаконного будівництва відповідачем спірного обєкту встановлено не було. При виділенні земельних ділянок як позивачу так і відповідачам було допущено певні порушення то Коростенська міська рада готова компенсувати земельну ділянку позивачу надавши її частину з іншої сторони.

Третя особа представник Держземагенства пояснив, що межових знаків у сторін не було, а тому мабуть брався до уваги паркан як межовий знак.

Суд, в судовому засіданні заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що даний позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено що відповідачка ОСОБА_1 21.06.1995 року рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради отримала в користування земельну ділянку розміром 0.02 га. в м. Коростень по вул.. Коротуна,9, яка у відповідачки не вилучалася і перебуває у її користуванні, що стверджується рішенням оглянутим в судовому засіданні та листом Коростенської міської ради (а.с.18 т.4).

Крім того, судом встановлено, що відповідно до державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 071796 від 25 березня 2008 року у постійному користуванні Житомирського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності знаходиться земельна ділянка, розташована за адресою: вул. Коротуна, 9, м. Коростень, в якому зазначені межі земельних ділянок, а саме: землі загального користування(вул.. Коротуна); землі Коростенської міської ради ; індивідуальна забудова (а. с. 240, т. 3).

Згідно з державним актом серії АЗ № 435901 на право власності на земельну ділянку від 10 серпня 2007 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0363 га, що розташована за адресою: вул. Коротуна,11 в м. Коростень в якому зазначені межі земельних ділянок, а саме: землі загального користування (вул. Коротуна), землі Коростенської міської виконавчої дирекції ФССТВП, землі громадянина ОСОБА_3. Кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0437 (а. с. 7, т.1, а.с.166 т.2).

З наведених письмових доказів, а саме Державних актів слідує, що земельні ділянки позивача ні відповідача не межують між собою.

З показань свідка ОСОБА_4 слідує, що встановлення меж та межових знаків на час надання земельних ділянок сторонам носило формальний характер, акти складались в кабінетах без виходу на місцевість. Це також стверджується і листом ПП Земельно-кадастрове бюро міста Коростеня , що межі земельної ділянки по вул. Коротуна ,9 м. Коростеня не встановлювались ( а.с.14 т.4) та листом відділу земельних ресурсів в м. Коростені від 10 червня 2009 року землевпорядною організацією встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 в натурі не було проведено, відповідний акт було підготовлено, але сторонами він не погоджувався (а. с. 228, т. 2).

З пункту 1 висновку земельно-технічної експертизи № 308/16 від 25 березня 2015 року, слідує , що роблена та затверджена на імя ОСОБА_1 та Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та видачі державного акту на право власності та державного акту на право постійного користування: на земельну ділянку площею 0,0363 га та на земельну ділянку площею 0,0371 га за адресою: м. Коростень вул. Коротуна, 9 державний акт на право постійного користування серії ЯЯ №071790 не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. Невідповідність полягає у відсутності Акта погодження меж в складі технічних документацій із землеустрою (а.с.129-130 т.4).

За змістом пункту 4.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 18 травня 2010 року за № 376, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Пунктом 1.13 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 04 травня 1999 року № 43, передбачено, що складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам у постійне користування або при переоформленні правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою в установленому порядку відповідною технічною документацією.

Враховуючи наведене та встановлене в судовому засіданні, що межи земельних ділянок не були встановлені та погодженні із суміжними землекористувачами, а також не були встановлені межові знаки то в даному випадку суд вважає що виник спір щодо меж земельних ділянок сторін. Саме межі земельних ділянок та межові знаки визначають порядок, володіння користування та розпорядження земельною ділянкою яка перебуває у користуванні чи у власності осіб.

Оскільки при встановлені меж земельних ділянок можна бути досліджувати порушення прав землекористувачів на землю.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, віднесено до виключних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Надання земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України визначені органи, що вирішують земельні спори.

За ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

За ч. 3 ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Згідно зі ст. ст. 106, 158 ЗК України спір про встановлення чи відновлення меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, не підвідомчий суду.

Крім того, наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року N 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості,

За ч. 5 ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Сільські, селищні, міські ради при здійсненні повноважень, передбачених пунктами "а" - "г" ст. 12 ЗК України по розпорядженню землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надані земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення землі із земель комунальної власності, виступають як суб'єкти владних повноважень, що реалізують надані їм законом розпорядчі функції у галузі земельних відносин

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Крім того, це право також передбачено ч. 2 ст. 152 ЗК України з якої слідує, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Керуючись вимогами ст. ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В позові Житомирському обласному відділенню Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, зобовязання приведення земельної ділянки в придатний для використання стан шляхом знесення частини будинку відмовити.

З повним рішенням суду сторони можуть ознайомитись 21 листопада 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5