АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1664/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю ( ТОВ ) «Авто Просто» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

18 лютого 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Авто Просто» про стягнення коштів, посилаючись на те, що між ним та ТОВ «Авто Просто» 15.08.2010 року була укладена Угода № 0323789 з Додатками 1 та 2, предметом якої є надання Учаснику послуг, спрямованих на придбання автомобіля ЗАЗ «Ланос» вартістю 70720 грн. Позивач на виконання зобовязань, передбачених Угодою, сплатив вступний внесок та щомісячні обовязкові платежі на загальну суму 49 305 грн. 53 коп. Вважаючи, що відповідач здійснює нечесну підприємницьку діяльність, позивач 12.04.2013 року звернувся до ТОВ «Авто Просто» з вимогою про розірвання договору та повернення сплачених коштів, однак кошти відповідачем не повернуті.

11.02.2015 року позивач звернувся зі скаргою з приводу діяльності відповідача до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, якою йому розяснено його право та підстави звернутись до суду з відповідним позовом. Просив суд стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 32 590 грн. 18 коп. зроблених чистих внесків та інфляційні витрати в сумі 7 495 грн.74 коп.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, позивач подав апеляційну скаргу та просить рішення скасувати, як таке, що ухвалене з неповним зясуванням обставин справи та невірним застосуванням норм матеріального права. ОСОБА_6 просить ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши представника апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 15.08.2010 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Авто Просто» укладено Угоду № 0323789, предметом якої є надання Учаснику послуг, спрямованих на придбання автомобіля вартістю 70 720 грн. За час дії вказаної Угоди позивачем сплачено внесків на загальну суму 49 305 грн. 53 коп.

12.04.2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою про розірвання угоди № 0323789 та повернення коштів. Кошти до цього часу позивачу не повернуті.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.06.2014 року позов ОСОБА_6 до ТОВ «Авто Просто» про визнання угоди недійсною та стягнення коштів задоволено повністю. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що укладена ним 15.08.2010 року Угода № 0323789 з Додатками 1 та 2 суперечить положенням Закону України Про захист прав позивачів» внаслідок здійснення ТОВ «Авто просто» нечесної підприємницької практики.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 03.09.2014 року рішення Соснівського районного суду від 27.06.2014 року скасовано, ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 про визнання угоди від 15.08.2010 року недійсною та стягнення коштів.

ОСОБА_6 11.02.2015 року звернувся зі скаргою з приводу діяльності відповідача до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

У відповіді на скаргу ОСОБА_6 було запропоновано звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованої суми. При цьому Національна комісія вказала на те, що відповідно до пункту 6.22 розділу 6 «Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових послуг для придбання товарів у групах» (Ліцензійні умови), затверджених Розпорядженням Нацфінпослуг № 1676 від 09.10.2012 року, при достроковому розірванні договору про адміністрування з учасником групи, який не отримав товар, ліцензіат повинен повернути учаснику групи суму періодичних платежів у строки, порядку та на умовах, визначених договором та цими ліцензійними умовами. Максимальний строк повернення зазначеної суми не може перевищувати двох років з дати отримання ліцензіатом заяви учасника групи про дострокове розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Колегія суддів погоджується з посиланням районного суду на статтю 13 додатку № 2 до Угоди № 0323789, де сторони чітко визначили порядок і наслідки її розірвання, пріоритети, яких дотримується відповідач при повернені коштів. Відсутні докази ухилення відповідача від виконання своїх договірних зобовязань після розірвання угоди Рішення з цього приводу не оскаржується.

Що стосується вказівки в апеляційній скарзі на дворічний термін повернення коштів, передбачений Ліцензійним умовами, то суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Законом України від 02.06.2011 року № 3462-VI були внесені зміни до частини 1 статті 4 Закону України від 12.07.2001 року № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни та вказану статтю було доповнено пунктом 11-1 такого змісту: Фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Вказані зміни до закону набули чинності 09 січня 2012 року.

Відповідно до Закону України № 2664-ІІІ фінансова діяльність ліцензується.

Згідно з п.п. 3, 4 Закону України № 3462-VI спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг зобов'язано у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

12 листопада 2012 року набуло чинності розпорядження Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах».

15 січня 2013 року після набрання чинності вказаного розпорядження ТОВ «Авто Просто» отримало Ліцензію на право надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що відповідно до ст. 5 ЦК України закон зворотної сили не має, а розпорядження про затвердження Ліцензійних умов набуло чинності лише 12 листопада 2012 року, тому ці умови не поширюються на правовідносини між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_6 за Угодою № 0323789 від 15.08.2010 року до набрання чинності вказаних змін до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначають обовязок фінансової установи привести у відповідність до ліцензійних умов саме свою господарську діяльність і не зобовязують відповідача в односторонньому порядку внести зміни до угод, укладених з учасниками системи «Авто Так».

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Посилання апелянта на порушення Закону України «Про захист прав позивачів» непереконливі і вже були предметом дослідження апеляційним судом в рішенні від 03.09.2014 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, для скасування чи зміни рішення районного суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2016 року залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :