Справа № 645/2244/16-ц
Провадження № 2/645/1626/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 липня 2016 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Федорової О.В.
при секретарях судового засідання Сєрковій О.М., Петленко І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом:
про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, в якому просив суд усунути перешкоди у здійсненні права власності та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 58 по пр. Московському, 226-а у м. Харкові та зняти його з реєстраційного обліку.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві власності, відповідач у травні 2012 року виїхав з вказаної квартири та до цього часу в ній не проживає, реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі порушує права позивача як власника квартири, та перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні належною йому квартирою. У зв'язку з тим, що відповідач з реєстрації не знявся позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Позивач в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення на його адресу судової повістки.
Відповідно до п.п. 1) п. 1 Розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 року N 958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.
Згідно з п. 2 Розділу ІІ Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.
Приймаючи до уваги, що судова повістка про виклик до суду направлена відповідачу 30.06.2016 року за вих. № 9283, що підтверджується відмітками канцелярії суду, на адресу зазначену у позовній заяві, беручи до уваги норми Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, та враховуючи достатність часу, необхідного для пересилання рекомендованої письмової кореспонденції, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Таким чином, суд вважає, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, своїм конституційним правом на захист не скористався, тому суд вважає, що ним виконано вимоги процесуального Закону щодо повідомлення сторін належним чином про час та місце слухання справи і реалізовано право учасника судового процесу на судовий захист.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, суд встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить позивачу на праві власності на підставі:
- Свідоцтва про право власності на житло реєстраційний № 8-98-130018, видане 07.12.1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду на 1/3 частину квартири (а.с. 8);
Відповідно до Довідки з місця проживання про склад сімї та прописку, виданої КП «Жилкомсервіс» 26.04.2016 року за № 1281, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані дві особи: ОСОБА_1 (власник) та ОСОБА_2 (син) (а.с. 5).
Згідно відомостей відділу адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в Харківській області від 26.05.2016 року ОСОБА_2 до цього часу зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21).
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, реєстрація відповідача у належній йому на праві власності квартирі порушує його право, як власника майна, та просить суд усунути перешкоди, шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним.
Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Спірні правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У судовому засіданні за клопотанням позивача допитані свідки ОСОБА_3, яка є дружиною позивача та матірю відповідача, а також ОСОБА_4, яка є подругою сімї ОСОБА_3. Вказані свідки повідомили суду, що відповідач за власним бажанням виїхав з квартири № 58 за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 226-а, у травні 2012 року та до цього часу долею квартири не цікавився, комунальні послуги не сплачував. Крім того, свідки наголосили, що позивач не чинив будь-яких перешкод у проживанні відповідача у вказаній квартирі.
На виконання ухвали суду про витребування доказів від 30.06.2016 року, Фрунзенським ВП Індустріального ВП ГУНП в Харківській області надана відповідь від 07.07.2016 року, згідно з якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з травня 2012 року по теперішній час із заявами про перешкоджання у проживанні у квартирі № 58 за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 226-а та із заявами іншого характеру не звертався (а.с. 35).
Харківською дирекцією Поштамт-Центр поштового звязку № 1 надано відповідь про те, що у відділенні поштового звязку Харків-82 в період з червня 2012 року по червень 2016 року рекомендована кореспонденція в надходженні та видачі не значиться (а.с. 36).
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою № 58 за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 226-а шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою.
Що стосується вимоги про зняття відповідача з реєстрації, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки в результаті визнання судом особи такою, що втратила право користування житлом, такі наслідки передбачені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» без додаткового ухвалення рішення суду. До відмови у знятті з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням (квартирою) права позивача у цьому питанні не порушені і тому суд відповідно до приписів ст. 16 ЦК України про захист права лише у передбачений законом чи договором спосіб не має підстав для ухвалення рішення з цього приводу.
Судові витрати суд покладає на позивача за його усною заявою.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 224 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Усунути перешкоди у здійсненні права власності та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою № 58 по пр. Московському, 226-а у м. Харкові.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачами, які не приймали участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано.
Суддя Федорова О.В.