Справа 206/4498/16-ц
Провадження 2/206/1123/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Портній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2016 року, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він народився 03 вересня 1939 року. З 22листопада 1999 року він є пенсіонером за віком. Єдиним доходом увесь цей період в нього є пенсія за віком, яка станом на 1січня 2016 року складала 1324 гривні 84 копійки, інших джерел доходу в нього немає. Відповідно до свідоцтва № 335734, про розірвання його шлюбу зОСОБА_4 та на підставі постанови Самарськогорайонного суду міста Дніпропетровська по справі № 12-8 від 1986 року, він бувзобов'язаний сплачувати аліменти на користь доньки ОСОБА_3, яке було нимвиконано в повному обсязі. Пенсія, яку він отримую, не забезпечує йому необхідного мінімуму проживання - частину він відразу після отримання пенсії віддає на сплату комунальних послуг. Крім цього, він є хворою людиною та нуждається в постійному лікуванні, що потребує чимало коштів. Зараз стан його здоров'я істотно погіршився. У зв'язку із проблемами зі здоров'ям йому були призначені курси лікування з дорогими лікарськими засобами.

На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідачів аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно,починаючи з дати подання позову і довічно (а.с.1-3).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримав в повному обсязі, зазначивши, що він сплачував аліменти на доньку, а на теперішній час він сам потребує матеріальної допомоги та просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що у нього онкологічне захворювання і проблеми із серцем, ліку дуже дорогі і йому не вистачає на існування. Пенсія у нього мінімальна.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач дійсно є їх батьком по документах, проте їх сім'я розпалася давно, ще до розірвання шлюбу матері та батька. Мати їх виховувала сама, позивач не допомагав матеріально, а також не приймав участі у їх вихованні. Мати дійсно подавала позов на аліменти. Позивач припинив з ними спілкуватися, вважав їх не гідними доньками. Батько по закону отримує пенсію, на теперішній час в них також скрутне матеріальне становище. Вони отримують мінімальну заробітну плату. В ОСОБА_2 є донька, яку вона виховує та утримує сама. В ОСОБА_3 повнолітній син, проте він ще навчається і отримує стипендію. Крім того позивач отримує субсидію, тому за комунальні послуги платить не багато. Аліменти з позивача було стягнуто у 1984р. на одну доньку. Мати сказала, що по аліментам позивач все виплатив. Дитинство в них було жахливе, оскільки позивач зловживав спиртними напоями, їм доводилося ночувати у сусідів. Коли мешкали разом позивач навіть не вітався з ними. На підставі вищевикладеного, просили суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Також від відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення проти позову, які вони обґрунтовують тим, що дійсно, позивач ОСОБА_1 є їх батьком. Сім'я їх батьків розпалася, шлюб між ними був розірваний. Спільне життя батьків було припинено задовго до розірвання шлюбу, вони залишилися проживати з матір'ю і батько не займався їх вихованням та матеріальним забезпечення. Мати вимушена була стягувати аліменти з батька. Позивач відмовився від спілкування з ними ще тоді, коли вони були неповнолітніми, а тепер згадав про них шляхом подання цього позову. Вони не вважають себе зобов'язаними позивачу, так як він у свій час відмовився від них і за останні 30 років ухилявся від будь-яких контактів з ними, зважаючи їх чужими людьми. Позивач не є інвалідом. Він є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі 1 324грн. 84 коп. Розмір пенсії позивача перевищує прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім того, їм відомо, що позивач працевлаштований, але не офіційно, тому він має доходи, крім пенсії. Позивач зазначає, що частину пенсії він зразу після отримання її віддає на сплату комунальних послуг. Позивач відповідно до законодавства має право звернутися з заявою до відповідних органів для отримання субсидії і, таким чином, витрати на оплату комунальних послуг не повинні перевищувати 15 відсотків його пенсії. Якщо позивач не звертався за призначенням йому субсидії, значить він має достатньо коштів для проживання. Що стосується хвороби позивача та витрат на лікування, то зазначають, позивач надав консультативний висновок від 16.06.2016 року з рекомендаціями щодо лікування, а саме рекомендоване гормональне лікування. Яке саме лікування (медикаменти) вказані не були, тому перевірити, які з придбаних ліків були призначені лікарями, неможливо. В липні 2016 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні згідно виписки з історії хвороби. В зазначеній виписці не вказано, які ліки застосовувалися для лікування в період перебування позивача в лікарні. В рекомендаціях вказано: гормональна терапія (диферелін 3,75 мг), фокусин, фурамаг, еналаприл. При цьому в рекомендаціях не вказана кількість дифереліна, фокусин - одна упаковка 30 штук 30 днів, фурамаг протягом 10 днів, еналаприл - постійно. З наданих копій чеків неможливо розібрати їх зміст. Частково вони розібралися з чеками, тому необхідно зауважити, що вони містять перелік ліків, які взагалі не зазначені у виписці з історії хвороби чи в інших рекомендаціях лікарів. Зокрема, амидарон, дарсил, рибоксин, парацетам, сондокс, артифлекс, мовалис, неовитам. До матеріалів справи надано чек на диферелін за липень 2016 року на 1824,40 грн. і цей же чек знаходиться на іншому аркуші справи, тобто долучений до справи двічі. Чек на диферелін на суму 2069,62 грн. за 2014 рік не може прийматися до уваги, так як приписів лікарів щодо цього препарату за 2014 рік матеріали справи не містять. Таким чином, відсутні докази, які б безумовно свідчили про те, що позивач згідно призначень лікарів постійно вимушений приймати дорогі ліки, тому потребує матеріальної допомоги. Також необхідно врахувати такі обставини щодо їх матеріального становища, що є обов'язковим при розгляді справ такої категорії. ОСОБА_3 працює і її заробітна плата складає 1 450 грн., що з урахуванням утримань із заробітної плати не забезпечує їй прожиткового мінімуму для працездатної особи. Тому вона не має можливості сплачувати аліменти позивачеві. ОСОБА_2 працює і має заробітну плату в розмірі 1460 грн. Вона не перебуває в шлюбі і має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Тому її сім'я перебуває в скрутному матеріальному становищі і вона не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивача. Просять суд об'єктивно оцінити всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.56-57).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що не заперечувалося сторонами.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІІ-КИ № 335734 від 13 червня 1990р., актовий запис № 184 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано (а.с.4).

23 січня 1986 року постановою народного суду Самарського району м. Дніпропетровська справа № 12-8/1986 стягнуто аліменти з ОСОБА_1, 1939р.н. на доньку ОСОБА_3, 14 листопада 1970р.н. до повноліття, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 13 січня 1986 року до повноліття дитини, в особі матері ОСОБА_4 (а.с.16).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Аліменти ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 були сплачені у повному обсязі, що було визнано сторонами.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 має захворювання та потребує лікування, що підтверджується консультативними висновками спеціаліста, випискою з історії хвороби, квитанціями та замовленнями на придбання ліків (а.с.5, 7, 11-15).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради та отримує субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01.05.15р. до 01.05.16р., що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 16.06.2016р. № 1898 (а.с.6).

Позивач ОСОБА_1 народився 03 вересня 1939 року, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується паспортом серії АМ 1758155 (а.с.8).

З 22 листопада 1999 року ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, має статус дитини війни, що підтверджується пенсійним посвідченням серії АА № 157616, виданим Управлінням пенсійного фонду Самарського району м. Дніпропетровська (а.с.9).

З довідки Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську від 21 червня 2016 року № 1176/04/11 вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсію з січня 2016р. по червень 2016р. у розмірі 1324,87грн. на місяць (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ № 118771 від 15 червня 2001 року відповідач ОСОБА_2 є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.58).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2006 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.59).

З довідки про доходи від 16.08.2016 року відповідач ОСОБА_2 працює в ФОП ОСОБА_7 на посаді продавця, загальна сума доходу з 09.02.2016р. по 31.07.2016р. становить 8580,00грн., тобто в середньому за місять отримує 1460грн. (а.с.61).

З довідки про доходи підписаної самою ОСОБА_3, як директор ТОВ "Сигналізаторсервіс" вбачається, що відповідач ОСОБА_3 працює в ТОВ "Сигналізаторсервіс" на посаді директора, станом на 31 жовтня 2016 року заробітна плата склала 1450,00грн. (а.с.60).

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ № 342696 від 09 лютого 1996 року відповідач ОСОБА_3 є матір'ю повнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.72).

ОСОБА_8 є студентом четвертого курсу денної форми навчання механічного факультету Державного вищого навчального закладу "Український державний хіміко-технологічний університет", що підтверджується довідкою № 272 від 14.11.2016р. (а.с.71).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 СК України, непрацездатним вважається той, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи.

Суд не бере до уваги, той факт, що на теперішній час відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 мають невелику заробітну плату, оскільки обов'язок сина, дочки щодо утримання непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, виникає незалежно від матеріального становища.

Суд також не бере до уваги посилання відповідачів, що батько ОСОБА_1 не надавав їм в дитинстві матеріальної допомоги та не займався їх вихованням, оскільки вказані обставини не є перешкодою до виникнення у батька права на утримання від повнолітніх доньок.

Крім того, матеріалами справи підтверджено та не заперечувалося, що позивач ОСОБА_1 сплачував аліменти на утримання доньки відповідача ОСОБА_3 та заборгованості не мав.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2016 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

В судовому засіданні встановлено, що позивач інших дітей крім відповідачів не має.

При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідачі мають не великий заробіток, у відповідача ОСОБА_2 на утриманні перебуває неповнолітня донька, яка також потребує матеріальної допомоги, у відповідача ОСОБА_3 на утриманні перебуває повнолітній син, який навчається. Позивач отримує субсидію по сплаті комунальних послуг.

Проте позивач ОСОБА_1 є похилого віку, пенсіонер, має захворювання та потребує лікування, відповідачі працездатні, працюють офіційно, а тому аліменти підлягають стягненню з кожної в розмірі 1/10 частки щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішення суду від дня пред'явлення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць.

Виходячи з наведеної норми статті, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідачів на користь позивача аліментів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Розглядаючи позови в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.

Крім того, у відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог. З урахуванням чого, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в розмір 551 гривня 20 копійок, у рівних частинах з кожної по 275,60грн.

Керуючись ст.ст. 202, 205 Сімейного кодексу України, ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 131, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі 1/10 (однієї десятої) частки з усіх видів заробітку та інших доходів щомісяця.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі 1/10 (однієї десятої) частки з усіх видів заробітку та інших доходів щомісяця.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнення аліментів здійснювати довічно з дня набрання рішенням суду законної

сили.

Стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3, судовий збір на прибуток держави у розмірі 551 грн. 20 коп. у рівних частинах, по 275 грн. 60 коп. з кожної.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подасться до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков