РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І. при секретареві Мереуці М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог зазначило, що 26.11.2007 року між ОСОБА_4.В. та ПАТ «Сведбанк» укладений кредитний договір № 0710/1107/45-001. Відповідно до умов кредитного договору позичальник отримала грошові кошти у розмірі 61 000,00 доларів США на строк по 26 листопада 2027 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором 26.11.2007 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 0710/1107/45-001-P-1. Також, 26.11.2007 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладений договір поруки № 0710/1107/45-001-P-2. Відповідно до умов укладених договорів поруки поручителі несуть солідарну відповідальність з позичальником перед Банком за невиконання умов основного зобовязання всім належним йому майном та грошовими коштами. 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» за договором факторингу № 15 відступило своє право вимоги за кредитним договором № 0710/1107/45-001 від 26.11.2007 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». У звязку із невиконанням ОСОБА_4 своїх грошових зобовязань за кредитним договором станом на 06.11.2014 року заборгованість становить 90 585,47 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1 267 743,65 грн., а саме: заборгованість по основній сумі кредиту 59 421,71 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.11.2014 року складає 831 606,83 грн.; заборгованість за процентами 17 835,64 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.11.2014 року складає 249 609,78 грн.; заборгованість за нарахованою комісією 0,00 грн.; нарахована пеня 13 328,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.11.2014 року складає 186 527,03 грн. А тому позивач просить суд стягнути з позичальника та поручителів солідарно вказану суму заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просив суд розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі, просить суд ухвалити рішення з урахуванням поданих раніше заперечень на позовну заяву, застосувавши наслідки пропуску строку позовної давності для звернення з вищевказаним позовом, про застосування якої зазначалось у заперченнях.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, належним чином про дату та час розгляду справи були повідомлені, про причини неявки суду не повідомляли.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

При цьому, суд не бере до уваги заяву представника позивача про відкладення розгляду справи, оскільки така заява не містить належних доказів, які б підтверджували поважність причини неявки в судове засідання та з урахуванням процесуальних строків розгляду справи, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.11.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 0710/1107/45-001, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику в кредит грошові кошти у розмірі 61 000,00 доларів США з процентною ставкою 12,5 % річних строком до 26.11.2027 року, а Позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі та у терміни, передбачені цим договором.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, 26.11.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено трьохсторонній договір поруки № 0710/1107/45-001-P-1.

Також, 26.11.2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 0710/1107/45-001 від 26.11.2007 року, між АКБ «ТАС-Комерцбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено трьохсторонній договір поруки № 0710/1107/45-001-P-2.

Умовами вказаних договорів поруки передбачено, що поручителі несуть солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання Позичальником умов основного зобовязання усім належним їм майном та грошовими коштами (п.2 договорів поруки).

В подальшому ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» на підставі договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» усі права та обовязки первісного кредитора у зобовязанні за кредитним договором № 0710/1107/45-001 від 26.11.2007 року в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є належним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» та надав суду всі необхідні документи, що підтверджують перехід до нього права вимоги у спірному зобовязанні.

У звязку із реєстрацією шлюбу, відповідач ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 083827. Внаслідок чого позивачем уточнювались позовні вимоги, із зазначенням нового прізвища відповідача 1.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка станом на 06.11.2014 року становить 90 585,47 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1 267 743,65 грн. А саме, заборгованість по основній сумі кредиту 59 421,71 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.11.2014 року складає 831 606,83 грн.; заборгованість за процентами 17 835,64 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.11.2014 року складає 249 609,78 грн.; заборгованість за нарахованою комісією 0,00 грн.; нарахована пеня 13 328,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.11.2014 року складає 186 527,03 грн., що підтверджується копією довідки.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

З матеріалів справи вбачається, що позивач предявив свої позовні вимоги до ОСОБА_1 як Позичальника за основним зобовязанням та до поручителів, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2015 року у справі 334/1157/15-ц припинено правовідносини за договором поруки № 0710/1107/45-001-Р-1 від 26.11.2007 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк», з однієї сторони, ОСОБА_3, з другої сторони, та ОСОБА_4, з третьої сторони. Рішення набрало законної сили 02.07.2015 року.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2015 року у справі № 334/1158/15-ц визнано зобовязання за договором поруки № 0710/1107/45-001-Р-1 від 26.11.2007 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк», з однієї сторони, ОСОБА_2, з другої сторони, та ОСОБА_4, з третьої сторони, такими, що припинилися. Рішення набрало законної сили 01.09.2015 року.

У відповідності до ч.3 ст. 60 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів не підлягають задоволенню, з огляду на те, що правовідносини за договорами поруки припинені на підставі вищевказаних судових рішень, які набрали законної сили.

Судом під час розгляду справи досліджено та встановлено, що 30.09.2011 року первісний кредитор АТ «Сведбанк» за вих. № 04/106 направив на імя ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 повідомлення про зміну умов кредитного договору № 0710/1107/45-001 від 26 листопада 2007 року та іпотечну вимогу.

З цього повідомлення вбачається, що кредитор в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору та встановив новий строк виконання основного зобовязання у повному обсязі (повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобовязань) , а саме: такий строк настає на тридцятий календарний день з 30 вересня 2011 року, тобто з дня направлення цього повідомлення. З урахуванням п.п.9.1-9.3 кредитного договору, строк виконання основного зобовязання встановлений до 30 жовтня 2011 року.

Згідно п.9.1 кредитного договору, у випадку невиконання Позичальником будь-яких своїх зобовязань за цим Договором та/або умов договору іпотеки, зазначеного в п.2.1. цього Договору, та/або у випадку порушення Позичальником строків платежів, встановлених п.3.1, 3.3 цього Договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а Позичальник зобовязаний виконати зазначені зобовязання в порядку, передбаченому п.9.2, 9.3 цього Договору.

Пунктом 9.2 договору, вимога про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, направляється Позичальникові у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту її надіслання Банком за адресою Позичальника, зазначеною в реквізитах цього Договору або адресою, повідомленою Позичальником відповідно до п.5.5 цього Договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Банку відділенням звязку при відправленні Позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

31.10.2011 року за вих. № 04/118 Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» звернулось до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0710/1107/45-001 від 26.11.2007 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2012 року у справі № 2-814/863/2012 позов АТ «Сведбанк» до ОСОБА_4 залишений без розгляду. Ухвала набрала законної сили 26.03.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною першою ст. 257 К України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Враховуючи те, що первісний кредитор ПАТ «Сведбанк» направив 30.09.2011 року позичальнику та поручителям повідомлення про зміну умов договору та вимогу про повне та дострокове повернення всієї суми кредиту разом із нарахованими процентами та штрафними санкціями, суд приходить до висновку про те, що Банк в односторонньому порядку змінив строк виконання зобовязання за кредитним договором, та отримав після закінчення 30 днів для направлення вимоги адресату, право предявити позов до позичальника про стягнення всієї суми заборгованості.

Частиною першою ст. 265 ЦК України визначено, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст. 262 УК України).

Отже, зважаючи на те, що право вимоги за кредитом до ОСОБА_1 у ПАТ «Сведбанк» виникло 30 жовтня 2011 року, то ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» як фактор (новий кредитор), звернувшись до суду з позовом лише 13 листопада 2014 року, пропустило строк повної давності для звернення з цим позовом.

Відповідно до ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-70/0/4-13 від 16.01.2013 року «Про окремі питання застосування строків позовної давності», у разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності.

У поданих до суду заперечень на позовну заяву представник ОСОБА_1 просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності для звернення з позовом, що розцінюється судом як заява про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому суд враховує, що відповідно до вимог ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на та заставлене майно тощо).

Суд, дійшов до вказаного висновку з урахуванням правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах № 6-190ц14 від 21 січня 2015 року, № 6-32цс14 від 10 вересня 2014 року, № 6-125цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для виконання.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1не підлягають задоволенню у звязку із пропуском строку позовної давності для звернення до суду з цим позовом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 360-7 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суду м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.І.Рибалко