Справа № 285/543/16-ц
провадження № 2/0285/596/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.04.2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Помогаєва А.В., за участі секретаря судового засідання Семенюк І.В., позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Городницької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Городницької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок № 26 за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Городниця, вул. Дубницька.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 22.08.1988 померла його мати ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з 55/100 частин вищевказаного будинку, а 08.08.1999 р. померла його баба ОСОБА_3, після смерті якої також відкрилась спадщина у вигляді 45/100 частин цього ж будинку. 18.02.2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі такого свідоцтва позивачу було відмовлено, оскільки відсутня державна реєстрація права власності спадкодавців на спадкове майно.

На цих підставах, враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за ним право власності на вказаний будинок.

У судовому засіданні позивач просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подали заяву, в якій зазначили, що проти задоволення позову не заперечують та просять проводити розгляд справи без участі представника Городницької селищної ради.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла 22.08.1988 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 11-ТП № 292645, видане Городницькою селищною радою. (а.с. 16)

Відповідно запису про смерть № 40 від 09.06.1999 року, ОСОБА_3 померла 08.06.1999 року (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 30.06.1967 року зареєстрованого за № 2083, ОСОБА_2, ОСОБА_4 за заповітом, отримали спадщину в розмірі відповідно 55/100, 45/100 частини будинку № 26 по вул. Комінтерна в с. Городниця, Новоград-Волинський район, після смерті ОСОБА_5 На свідоцтві наявний штамп КП «Новоград-Волинське БТІ» про зміну назви вулиці Комінтерна на вулицю Дубницьку згідно рішення виконкому Городницької селищної ради (а.с. 17)

Спадкоємцем померлих за законом є позивач у справі, який прийняв спадщину та з метою оформлення спадкових прав подав заяву про прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_6 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.02.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 26 за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Городниця вул. Дубницька, після смерті ОСОБА_2, яка померла 22.08.1988 року, ОСОБА_3, яка померла 08.06.1999 року, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок. (а.с. 8)

Згідно технічного паспорту від 09.02.2016 р., складеного КП «Новоград-Волинське МБТІ» домоволодіння за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Городниця, вул. Дубницька, б. 26, складається з житлового будинку з прибудовою, сараю вбиральні, навісу, огорожі.

Відповідно до довідки № 316 від 26.01.2016 року, в житловому будинку № 26 по вул. Дубницька, 26 в с. Городниця , Новоград-Волинського району, була зареєстрована та проживала ОСОБА_2, яка померла 22.08.1988 року, разом з нею протягом 6 місяців та на момент її смерті проживав та був зареєстрований ОСОБА_1 (а.с. 10)

Згідно ст. 548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Таким чином, на час оформлення свідоцтва про право на спадщину від 30.06.1967 року законодавство не повязувало виникнення права власності спадкоємця з державною реєстрацією такого права.

Крім того, наданий суду оригінал свідоцтва про право на спадщину містить штамп КП «Новоград-Волинське БТІ» про зміну назви вулиці Комінтерна на вулицю Дубницьку згідно рішення виконкому Городницької селищної ради (а.с. 17) Отже, цей документ подавався спадкодавцями до БТІ, яке виконувало функції державної реєстрації нерухомого майна.

Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації , передбаченої цим законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена у відповідності до законодавства , що діяло на час їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наданим доказами підтверджується виникнення у ОСОБА_4 і ОСОБА_2 права власності на будинок № 26 за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Городниця вул. Дубницька, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строкушість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 6 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,а також у разі втрати ним документа,який засвідчує його право власності.

Згідно з п.4.12 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі -Порядку) Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п.4.15 глави 10 Розділу II Порядку - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зареєстрували свідоцтво, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину .

Крім того пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України, після отримання свідоцтва про право на спадщину, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст.182 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Згідно зі ст.392 ЦК України у разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності у судовому порядку.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, коли спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК України), або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» і повязує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. В п.3.1 узагальнення відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст. ст. 1296, 1297 ЦК України та не здійснив його державної реєстрації ( ст.1299 ЦК України).

За клопотанням позивача судом витребувано інформацію від нотаріуса щодо кола спадкоємців. Відповідно до листа державного нотаріуса спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась. Спадкова справа до майна ОСОБА_2 заведена за заявою ОСОБА_1 Інші спадкоємці до нотаріуса не звертались (а.с. 32).

Родинний звязок позивача зі спадкодавцями підтверджується копіями записів актів про народження та одруження (а.с. 11, 12)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відомості про реєстрацію право власності на домоволодіння за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Городниця, вул. Дубницька, б. 26, будь-які правочини щодо спадкового майна за життя спадкодавців ними не вчинялись.

Враховуючи, що ОСОБА_2, ОСОБА_4 за заповітом, отримали спадщину в розмірі відповідно 55/100 та 45/100 жилого будинку, обєднання цих часток у праві власності позивача робить його єдиним власником будинку.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 16, 57-61, 88, 209, 212- 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок № 26 за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Городниця вул. Дубницька, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 22.08.1988 року, ОСОБА_3, яка померла 08.06.1999 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26.04.2016 року.

Головуючий А.В. Помогаєв