Справа № 565/1403/16-ц
Провадження № 2/565/541/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Малкова В.В.

при секретарі судового засідання Ковальчук В.С.

розглянувши у залі судових засідань Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовною заявою позовну заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Рівненщина» про повернення коштів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до Кредитної спілки «Рівненщина» (далі- КС) з вимогами: 1) стягнути депозитні кошти та відсотки по Договору №131 КД від 21 листопада 2014 року про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (далі в рішенні договір) на загальну суму 31109 гривень 95 копійок; 2) стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В позові вказує, що за договором вніс на банківський рахунок у КС під визначений договором процент за розміщення строкового вкладу. В свою чергу КС по закінченню строку дії договору не повернула позивачу суму вкладу та визначені договором проценти. У звзку з наведеним виник спір, який підлягає вирішенню в суді.

Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, задоволення позову і проведення заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи через оголошення в газеті «Вісті Рівненщини» №44 від 4 листопада 2016 року, заперечень проти позову відповідач не подав, про причини неявки не повідомляв, заяви про відкладення судового засідання не подав.

За таких обставин, слід вирішити спір на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення, згідно із ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, судовий розгляд проводиться без фіксування технічними засобами, у відповідності із ч.2 ст.197 ЦПК.

Дослідивши наявні докази та керуючись законом суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Підставою для такого висновку є наступне.

У відповідності із Державним реєстром фінансових установ України на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи КС №722 (видане рішенням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 22.11.2005 року) відповідач є фінансовою установою. Як передбачено ст.. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг.

21.11.2014 року між КС та позивачем укладено договір на суму вкладу 28407 грн. з виплатою процентів в кінці строку договору у розмірі 23 % річних, строк дії договору до 21 квітня 2015 року (пункти 1.2, 2.1.1- 2.2.3 договору). Також визначено вказаними пунктами договору, що КС зобовязується по закінченні строку дії договору на вимогу вкладника видати вкладникові банківський вклад та сплатити проценти. Внесення позивачем грошових коштів на рахунок відповідача за договором у вказаному розмірі підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 21.11.2014 року. Позивач звертався у КС із заявою про повернення вкладу і процентів, що підтверджується копією заяви від 01.10.2016 року.

Доказів повернення позивачу вкладу і процентів по договору у встановлений строк, відповідач суду не надав. Доводів позивача про несвоєчасне повернення коштів після звернення з відповідною вимогою відповідач не спростував.

Згідно із ст.ст. 526,610,623 ЦК зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов зобовязання. У разі порушення зобовязання боржник має відшкодувати кредиторові завдані невиконанням збитки. Стаття 1058 ЦК - за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частинами 1 та 2 ст. 1060, ст.1074 ЦК, зокрема, передбачено, що за договором банківського вкладу банк зобовязаний видати вклад або його частину зі спливом встановленого договором строку або на першу вимогу вкладника. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджатися рахунком за рішенням суду у випадках встановлених законом.

Отже суд прийшов до висновку, що невиконання КС умов договору в частині повернення позивачу депозитного вкладу і виплати процентів після сплину терміну дії договору прямо порушує право позивача користуватись та розпоряджатись своїм майном грошовими коштами, що є предметом договору банківського вкладу.

За таких обставин та керуючись ст.623 ЦК слід стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в розмірі 28407 гривень і проценти за користування коштами, нараховані до закінчення строку договору 21.04.2015 року в розмірі 2702 гривні 95 копійок, всього підлягають стягненню матеріальні збитки на суму 31109 гривень 95 копійок.

Статею 23 ЦК, зокрема передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У результаті правового аналізу положень ст.23 та глав 51-53, 71-71 ЦК (правові наслідки порушення зобов»язання, відповідальність за порушення зобов»язання, поняття та умови договору, договір банківського вкладу і банківського рахунку), суд приходить до висновку, що саме по собі завдання матеріальних збитків позивачу неналежним виконанням відповідачем умов договору банківського вкладу не може являтись правовою підставою для стягнення з винної особи моральної шкоди.

Щодо зазначених в позові обґрунтуваннях факту і розміру моральної шкоди, пов»язаних із хвилюванням позивача і виникненням сімейних конфліктів, через неналежне виконання відповідачем умов договору, ці посилання не є достатньо обґрунтованими для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди. Оскільки позивач не довів факт душевних страждань (наявність моральної шкоди), через невиконання відповідачем умов договору, характер вини відповідача та розмір шкоди, нанесеної позивачу, в результаті протиправної поведінки відповідача, причинний зв»язок між протиправною поведінкою відповідача і завданою шкодою.

В свою чергу, за правилами цивільного судочинства, обов»язковими умовами відповідальності заподіювача перед потерпілим за завдану шкоду (в даному випадку моральну шкоду в розмірі 5000 гривень), крім протиправної поведінки заподіювача, є доведення наявності моральної шкоди, завданої потерпілому, причинного зв»язку між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, наявність вини (умисел, необережність тощо) заподіювача у завданні моральної шкоди; обґрунтування розміру шкоди (моральної) з посиланням на відповідні докази.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення зх. відповідача моральної шкоди слід відмовити, через необґрунтованість і безпідставність.

Вирішуючи питання про витрати по сплаті судового збору, суд виходив із того, що у відповідності із п.п.1 п.1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» мінімальна сума судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру становить 551 гривню 20 копійок. Тому на підставі п.1 ч. 1 ст.80, ч.1 ст.88 ЦПК витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем у звязку із зверненням до суду з позовом в частині вимог про стягнення матеріальних збитків в розмірі 551 гривня 20 копійок підлягають стягненню з відповідача повністю.

Понесені позивачем витрати в розмірі 106 гривень, пов»язані з публікацією в пресі оголошення про виклик представника відповідача в суд, підлягають стягненню з відповідача на підставі п.6 ч.3 ст. 79, ч.1 ст.88 ЦПК.

Оскільки у задоволенні позову щодо вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору, що понесені позивачем у звязку із зверненням до суду з позовом в частині вимог про стягнення моральної шкоди, згідно із ч.1 ст.88 ЦПКю

Відповідачем судові витрати по справі не понесені.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 526,610,623, 1058, 1060 ЦК України, ст.ст. 79, 80, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Кредитної спілки «Рівненщина» на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 31109 (тридцять одна тисяча сто дев»ять) гривень 95 копійок.

Стягнути з Кредитної спілки «Рівненщина» на користь ОСОБА_1 понесені по справі судові витрати в розмірі 657 гривень 20 копійок.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Рівненщина» про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Позивач може оскаржити заочне рішення суду в поряду і в строк, що встановлені ч.1 ст.296 та ч.1 ст.294 ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд.

Головуючий