Справа № 143/1565/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2016 року Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого в особі судді Бойка А. В.,

при секретарі Шафер В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Погребище Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за Кредитним договором №5829-012/07Р від 27 вересня 2007 року та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Правекс-Банк» про визнання договору поруки припиненим

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за Кредитним договором №5829-012/07Р від 27 вересня 2007 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк» було укладено Кредитний договір № 5829-012/07Р (далі Договір), за умовами якого Банк надав кредит у національній валюті у розмірі 76 230 (сімдесят шість тисяч двісті тридцять) гривень строком до 27 вересня 2014 року з виплатою 15% річних.

З метою забезпечення виконання зобовязань за Договором було укладено договір застави транспортного засобу № 5829-012/07Р від 27 вересня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк» і ОСОБА_1 та договір поруки № 5829-012/07Р від 27 вересня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 свої зобовязання щодо погашення кредитної заборгованості не виконали і станом на 27 травня 2015 року загальна сума заборгованості становить 123 985 (сто двадцять три тисячі девятсот вісімдесят пять) гривень 27 копійки, з яких 60 751,45 грн. заборгованість за кредитом , 63 233,82 грн. проценти за користування кредитом.

Позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість із повернення кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 123 985 гривень 27 копійки.

До початку розгляду справи по суті ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до АКБ «Правекс-Банк» про визнання припиненим договору поруки № 5829-012/07Р від 27 вересня 2007 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 08 грудня 2009 року між ОСОБА_1 та Відповідачем укладено договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 5829-012/07Р від 27 вересня 2007 року (далі договір про внесення змін). За цим договором відбулася зміна кредитного зобовязання, внаслідок чого збільшилась відповідальність поручителя. Зокрема, п. 1.2. договору про внесення змін кредит надається Позичальникові строком з 27.09.2007 до 10.03.2008 зі сплатою 15 відсотків річних, з 11.03.2008 до 10.05.2008 зі сплатою 18 відсотків річних, з 11.05.2008 до 10.08.2008 зі сплатою 21 відсотка річних, з 11.08.2008 до 10.11.2008 зі сплатою 24 відсотки річних, 11.11.2008 до 31.05.2009 зі сплатою 27 відсотків річних, 01.06.2009 до 27.09.2015 зі сплатою 20 відсотків річних. Згоди на відповідні зміни ОСОБА_2 не надавала.

У судове засідання представник Позивача від АКБ «Правекс-Банк» не зявився, заперечення на зустрічний позов не надходило.

Представником Відповідачів за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 було подано письмові заперечення на позов та зустрічну позовну заяву.

Згідно із заперечення Представник відповідачів за первісним позовом просить суд застосувати строки позовної давності до даних правовідносин, у звязку з чим, задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 74 494 (сімдесят чотири тисячі чотириста девяносто чотири) гривні 02 копійки.

За зустрічним позовом Представник позивача просить суд визнати договір поруки № 5829-012/07Р від 27 вересня 2007 року, укладений між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2, припиненим.

Відповідно до ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відбувається фіксація судового процесу.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 4.4 Договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 908 (девятсот вісім) гривень щомісяця до 10 числа наступного місяця. У п. 4.5. Договору зазначено, що відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця у термін до числа місяця наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії Договору.

Проте, як випливає з досліджених у судовому засіданні доказів, ОСОБА_1 прийняті на себе зобов'язання не виконав та передбачені договором платежі не повертає.

На підставі ст. 610 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення його виконання, тобто невиконання в обумовлений строк.

Згідно з п. 5.1.3 Договору банк зобовязаний аналізувати кредитоспроможність позичальника, перевіряти забезпеченість та цільове використання кредиту.

До того ж слід зауважити, що сторонами встановлено як строк дії договору до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та відсотками за користування ним (п.1.2 Договору), кінцевий строк повернення кредиту до 27 вересня 2014 року, так і строки виконання зобовязань зі щомісячними погашенням платежів щомісяця до 10 числа наступного місяця (п.п. 4.4, 4.5 Договору), так і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі Договору.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в справах № 6-116цс13 від 06.11.2013, № 6-20цс14 від 19.03.2014, № 6-61/цс14.від 18.06.2014 відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на звернення з позовом. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

У зв'язку з наведеними обставинами можливо зробити висновок, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, та повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У даному випадку заборгованість із виконання обовязку виникла з 10 червня 2010 року. Згідно з графіку платежів перебіг позовної давності не переривався. До моменту подачі позову до суду платежі не вносилися.

З огляду на зазначене, враховуючи строки позовної давності, які спливли на момент подачі позову до суду, стягненню не підлягає заборгованість за період з червня 2010 року по листопад 2012 року. Відповідно до графіку платежів розмір цієї суми становить 53 491 грн. (пятдесят три тисячі чотириста девяносто одна гривня) 25 коп. (двадцять пять копійок).

Таким чином, заборгованість за кредитним договором становить 74 494 (сімдесят чотири тисячі чотириста девяносто чотири гривні), 02 коп. (дві копійки).

Частиною1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, тобто належним виконанням зобовязання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитною установою.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором було укладено договір поруки між ОСОБА_2 та АКБ «Правекс-Банк» від 27 вересня 2007 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 2 ст. 554 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 року за № 10-1393/0/4-12 за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Таким чином, внесення змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, є підставою для визнання поруки такою, що припинена.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року № 6 - 100 цс 12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Сліж зауважити, що п. 22 Постанови Пленуму ВСС України № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» також визначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Враховуючи, що зміни до кредитного договору, якими збільшився обсяг відповідальності поручителя, відбулися вперше 08 грудня 2009 р., а заборгованість за договором кредиту виникла з червня 2010 р., підстави для стягення заборгованості за кредитним договором з Поручителя відсутні, оскільки на час виникнення заборгованості порука фактично була припиненою.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розмір) процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення період), за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беругь участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів, що позивач виразив свою згоду на зміну умов кредитного договору в будь-якій формі, як це передбачено договором.

Отже, так як кредитор не одержав згоди на продовження договорів поруки на нових умовах зобов'язання зі збільшенням обсягу відповідальності поручителя, то їх слід визнати припиненими, як це передбачено чинним законодавством.

На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 256, 257, 267, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 15, 118, 119, 120, 122 ЦПК України,суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов АКБ «Правекс-Банк» про стягнення боргу за Кредитним договором №5829-012/07Р від 27 вересня 2007 року задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь АКБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 5829-012/07Р від 27 вересня 2007 року в сумі 74 494 (сімдесят чотири тисячі чотириста девяносто чотири) гривні, 02 коп. (дві) копійки.

Стягнути із ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь АКБ «Правекс-Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 348 (дві тисячі триста сорок вісім) гривень, 23 копійки

2.Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Правекс-Банк» про визнання договору поруки припиненим задовольнити. Визнати припиненим договір поруки № 5829-012/07Р від 27 вересня 2007 укладеним між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2.

3.Стягнути із АКБ «Правекс-Банк» (Код ) на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня, 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області в порядку визначеному ст.ст. 292, 294, 296 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 13 липня 2016 року.

Суддя