Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Пустовіт О.Г.,

при секретарі -Гарасюта Л.К.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання частки померлої в майні, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно, в порядку спадкування за законом , -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання частки померлої та визнання права власності на майно, в порядку спадкування за законом.

Заочним рішенням від 02 лютого 2015 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

20.02.2015 відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, ухвалою суду від 08.04.2015 заочне рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання частки померлої та визнання права власності на майно, в порядку спадкування за законом скасовано.

04.11.2015 ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, просила визнати частки померлої в майні, встановити факт прийняття спадщини та визнати право власності на майно, в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених вимог вказала, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі, їх шлюб припинився у зв'язку із смертю мами. Під час шлюбу батько купив квартиру АДРЕСА_1 в Жовтневому районі міста Кривого Рогу. Після смерті мами відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири. На день смерті мами в квартирі був зареєстрований лише батько, він фактично прийняв спадщину. Вона ж на день смерті з померлою зареєстрована не була, а тому мала звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на протязі 6 місяців з дня смерті, однак цього не зробила, адже вважала, що як дочка автоматично приймає спадщину після смерті мами. З липня 2003 року вона була зареєстрована в вищезазначеній квартирі. 27.05.2014 вона звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Ткаченко Л.Б. з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5. 30 травня 2014 року їй було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №127/02-31, мотивовану тим, що ОСОБА_1 пропустила установлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу №212/6581/14-ц; 2/212/2783/14 від 18.08.2014, про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 в два місяця, Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог.

В зв'язку з тим, що на момент смерті матері ОСОБА_5 діяли норми Цивільного Кодексу Української РСР, тому вирішувати спір необхідно з посиланням на норми законів на час виникнення правовідносин.

Враховуючи, що 30 жовтня 2015 року нотаріусом була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку із тим, що не визначений обсяг спадкового майна, просить суд визнати за померлою ОСОБА_5 в спільному майні подружжя, право власності на 1/2 частини квартири; визнати факт, що вона фактично прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5; визнати на нею право власності на 1/4 частину квартири, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5.

У судовому засіданні позивачка та її представник уточнений позов підтримали в повному обсязі, просили позовні вимоги задовольнити на підставах викладених в позові.

В суді відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги не визнали в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування подані в запереченнях, просили в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності зі ст. 10 ЦПК України - сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 цього ж Кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України " Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 спадкові відносини регулюються Цивільним кодексомУкраїни (далі - ЦК), законами України від 02 вересня 1993 року №3425-ХІІ "Про нотаріат", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК УРСР.

Отже, при розгляді цієї справи суд вважає, що слід користуватись законом, який існував на час виникнення спірних відносин, тобто Цивільним кодексом УРСР 1963 року.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували в шлюбі, зареєстрованому 20 лютого 1963 року і Жовтневому районному бюро РАГС м. Кривого Рогу, актовий запис №179, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с.7).

Позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів про народження м. Кривого Рогу Жовтневого району Дніпропетровської області, зроблено відповідний запис № 155 від 30 січня 1970 року, вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.7).

Згідно договору купівлі-продажу від 13 грудня 1991 року, ОСОБА_3, придбав квартиру АДРЕСА_1 в Жовтневому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області( а.с.11)

03 січня 1992 року, Криворізьке міське бюро технічної інвентаризації, зареєструвало та видало реєстраційне посвідчення, що вищезазначена квартира, зареєстрована за ОСОБА_3 в реєстраційній книзі за № 6,сторінка № 101, запис № 2631 ( а.с.10).

ОСОБА_3 та ОСОБА_5, проживали та були прописані за адресою: АДРЕСА_1 з моменту купівлі квартири.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України ( 1969 ), майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст.112 Цивільного Кодексу Української РСР ( 1963), майно, що перебуває у спільній власності двох чи кількох громадян без визначення часток вважається сумісною власністю.

Відповідно до Закону, майно, придбане подружжям за час шлюбу, належать дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, на чиє ім'я воно зареєстроване.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть відділу реєстрації актів громадянського стану Жовтневого управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис № 715( а.с.9).

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що квартира АДРЕСА_1 належить подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, складає 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 яка є спадковим майном, тому позовні вимоги про визнання частки померлої в майні підлягає задоволенню.

Враховуючи норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст. ст. 529-531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Оскільки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Системний аналіз положень Розділу VІІ " Спадкове право" ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Доказом цього може бути наявність у спадкоємця ощадної книжки на ім'я померлого, іменних цінних паперів, квитанцій про оплату комунальних та інших послуг, обов'язкового страхування майна та інших документів, виданих на ім'я померлого, на майно, користування, управління і розпорядження яким можливе тільки після оформлення прав на нього.

За правилами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з померлою зареєстрована не була, заяву до нотаріальної контори на протязі 6-ти місяців з моменту смерті не подала, але у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР, фактично вступила у управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до довідки про склад сім'ї виданої ОСББ " Петроградська19" за адресою АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_1 ( запис про реєстрацію від 07 липня 2003 року в паспорті), ОСОБА_8 ( а.с.12).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 підтвердили факт, що позивач займалась похованням матері. Приблизно в травні 2002 року вона разом з родиною, переїхали проживати в спірне житло, де проживає по теперішній час. В квартирі робить ремонт. Відповідач після смерті дружини в квартирі не проживає.

До матеріалів справи надано квитанції про оплату комунальних послуг, квитанції та товарні чеки за будівельні матеріали, які використовувались в процесі ремонту спірної квартири, акти, складені мешканцями сусідніх квартир, ощадну книжку на ім'я померлої ОСОБА_5, що є доказами прийняття спадщини позивачкою у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР ( а.с.116-126).

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання факту, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, знайшли свої підтвердження та підлягають задоволенню.

Померла ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 не залишила заповіту.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

Частинами 1, 2 ст. 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкуванні за законом, спадкоємцями є, в рівних частинах, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідач ОСОБА_3 будучі зареєстрованим в спірній квартирі на час відкриття спадщини, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 24.06.1983 року, встановлено, що при встановленні в справі про поділ спадщини що до її складу включено майно, придбане спадкодавцем у шлюбі разом з тим з подружжя хто пережив іншого, суд визначає частку останнього у спільній власності і майно, що на неї припадає, за правилами ст. 28,29 Кодексу про шлюб та сім'ю і включає його з того, що підлягає поділу між спадкоємцями.

Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю в разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визначаються рівними.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, можливим визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно - 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 яке залишилося після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 112,524,525,526,527,529,548,549,562 Цивільного Кодексу УРСР ( 1963 року), п. 4 ,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в ред. 2003 року, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання частки померлої в майні, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно, в порядку спадкування за законом - задовольнити в повному обсязі.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, в спільному майні подружжя - квартири АДРЕСА_1 загальною площею 57,2 кв. м., житловою площею 37,7 кв.м., зареєстрованої 03.01.1992 на ім'я ОСОБА_3 в Криворізькому бюро технічної інвентаризації ( книга №6, сторінка№101, запис №2631), відповідно до договору купівлі - продажу від 13.12.1991, зареєстрованого та посвідченого Другою криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстром №3-3396 - становила 1/2.

Визнати факт, що ОСОБА_1, 1969 року народження, фактично прийняла спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Г. Пустовіт