16.11.2016 Справа № 363/1617/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобовязань по поверненню грошових коштів в розмірі 272 736 грн. 56 коп. У звязку зі скрутним матеріальним становищем та неможливістю сплати судового збору у повному обсязі порушує питання про стягнення з відповідача частини заборгованості за договором позики у сумі 150 000 грн.

Представник позивачки подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не зявився.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 вересня 2013 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивачка (позикодавець) передала у власність відповідача (позичальнику) грошові кошти в сумі 10 000 доларів США., а той зобовязався у строк до 08 грудня 2013 року повернути позивачці зазначену суму (п. 1.1, 2.1 та п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно підписаною позичальником в момент передачі йому суми позики.

Згідно п. 5.1 договору після закінчення строку, визначеного п. 4.1 цього договору, позичальник зобовязується протягом трьох календарних днів повернути позикодавцеві позику.

Відповідно до п. 5.4 договору позика вважається повернутою позивачеві в момент передачі грошової суми, що позичалася та поверненням позикодавцем розписки про отримання коштів позичальником.

Зазначений договір укладено в письмовій формі.

На підтвердження отримання зазначених коштів позичальник склав розписку, в якій йдеться про отримання ним від позикодавця коштів у загальній сумі 10 000 доларів США.

В судовому засіданні досліджено оригінал договору позики та розписки згідно ст.ст. 64 і 138 ЦПК України.

Відтак грошове зобовязання відповідача перед позивачем вбачається з договору позики, яким оформлені укладені між сторонами договірні відносними згідно ст. 1047 ЦК України.

Одержані кошти у встановлений строк відповідач не повернув й заходів до цього не вживає.

При вирішенні цієї справи суд зазначає, що згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Позичальник згідно ст. 1049 ЦК України зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Невиконання умов, визначених змістом зобовязання, згідно ст. 610 ЦК України є його порушенням.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він згідно ст. 1050 ЦК України зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього ж Кодексу.

При цьому згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, і в разі його порушення повинен сплатити суму боргу на вимогу кредитора.

Крім того згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданих суду розрахунків сума заборгованості за договором позики, яка виникла станом на 18 квітня 2016 року складається з:

-заборгованості за договором позики в розмірі 10 000 доларів США, що еквівалентно 254 750 грн.,

-заборгованості по відсотках в розмірі 706,03 доларів США, що еквівалентно 17 986 грн. 56 коп.,

що в загальному розмірі становить 10 706,03 доларів США, що еквівалентно 272 736 грн. 56 коп. та сумнівів у суду не викликає.

Розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми за період з 12 грудня 2013 року по 18 квітня 2016 року є вірним і сумнівів у суду не викликає.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Разом з тим, вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог ОСОБА_1, яка просить стягнути з відповідача частину заборгованості за договором позики в розмірі 150 000 грн.

З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене права позивачки, яке підлягає захистові, а позов про це задоволенню.

Крім того, суду представлено документальне підтвердження понесених позивачем судових витрат, які слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного і керуючись 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 08 вересня 2013 року в розмірі 150 000 грн., а також судовий збір в розмірі 1 500 грн., а всього 151 500 (сто пятдесят одну тисячу пятсот) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя