Справа № 522/6772/16-ц
Провадження № 2з/522/18/16
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення доказів

25 квітня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

судді -Тарасова А.В.

за участю секретаря судового засідання -Ткаченко О.О.,

розглянувши залі суду в м. Одесі матеріали справи за заявою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності від 05.09.2015 року, ОСОБА_3 на підставі довіреності від 19.02.2016 року про забезпечення доказів до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 19.04.2016 року звернувся представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви шляхом:

-витребування з обласного архіву Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області документи або копії, що встановлюють особу і її повноваження, якій було повторно видане 26.07.2013 року свідоцтво про смерть ОСОБА_4, померлого 07.03.2011 року ( актовий запис №464 від 09.03.2011 року) на бланку 1-ЖД №346430, а також документ або засвідчений витяг до нього, який містить підпис за одержання цього свідоцтва;

-витребування з управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси засвідчені примірники роздруківки за формою №ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» з централізованої бази реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування на застраховану особу: ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: м. Одеса, площа ОСОБА_6АДРЕСА_1 за наступні звітні періоди: 2011,2012, 2013, 2014 роки.

-витребувати з головного управління ДФС в Черкаській області засвідчені копії паперової або засвідчені примірники роздруківки електронної звітності за формою №1 ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», подану ТОВ « Таркус» в податкову службу за ІІІ-ІV квартал 2011 року, за ІV квартал 2012 року, за І-IV квартал 2013 року, за І,ІІ квартал 2014 року, а також звітні нові або уточнюючі, що змінюють відомості податкового розрахунку за формою № 1 ДФ за вказані квартали.

Представник заявників вказує, що ОСОБА_3 27.12.2012 року було набуто право власності на 248/1000 квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 В свою чергу, ОСОБА_7 набула права власності на вказану частину квартири в порядку спадкування за законом, оскільки є спадкоємицею другої черги після ОСОБА_4, який помер 07.03.2011 року. Однак, 20.08.2014 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся з позовною заявою про поновлення строку і надання додаткового строку для прийняття спадщини син померлого ОСОБА_4В ОСОБА_5, який є спадкоємцем першої черги. Ухвалою Приморського районного суду м .Одеси від 15.01.2015 року забезпечено позов ОСОБА_5 шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: 620/3000 частин квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину р№7-2481, виданого 05.12.2011 року Першою Одеською державною нотаріальною конторою.

19.03.2015 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси позові вимоги ОСОБА_5 задоволено, причини пропуску строку на прийняття спадщини визнано поважними та встановлено додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини. Однак, судом не було враховано, що дані рішення стосуються прав та обовязків ОСОБА_3, як власника 248/1000 квартири АДРЕСА_2, на підставі чого 11.03.2016 року представником ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2015 року (апеляційне провадження №22-ц/785/3231/16ц) та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2015 року (апеляційне провадження №22-ц/785/3228/16 від 23.03.2016 року).

Представник заявників вважає, що ОСОБА_5 ввів суд в оману щодо своєї необізнаності в смерті батька ОСОБА_4 та сфальсифікував дані, які підтверджують його відсутність в м. Одесі протягом тривалого часу в звязку з чим останній дізнався про смерть батька лише в 2014 році, а витребування вказаних вище даних допоможе встановити істину у справі.

Також вказано, що з метою отримання позики для здійснення ремонту квартири, представником ОСОБА_2, яка є дружиною ОСОБА_3, було укладено попередній договір від 03.12.2015 року з сусідом ОСОБА_8, згідно якого сторони зобовязались в строк до 29.02.2016 року укласти основний договір позики, за яким ОСОБА_8 надає ОСОБА_2 позику еквівалентну 10 000,00 доларів США строком на три роки, а ОСОБА_2 зобовязується повернути грошові кошти та сплатити 7% річних. Передумовою одержання позики стало надання ОСОБА_2 в заставу 248/1000 квартири АДРЕСА_2. За умовами попереднього договору 11.12.2015 року ОСОБА_2 отримано від ОСОБА_8 еквівалент 1 000,00 доларів США. Однак, оскільки предмет застави знаходиться під арештом, строк укладення основного договору було перенесено до 14.04.2016 року згідно додаткової угоди від 19.02.2016 року. В визначений строк передання предмету застави було також неможливим, на підставі чого 14.04.2015 року ОСОБА_8 звернувся з вимогою до ОСОБА_2 про повернення подвійного розміру грошових коштів, переданих 11.12.215 року, згідно п. 5 попереднього договору, на виконання якого 15.04.2015 року ОСОБА_2 повернула 51 296,00 грн., що є еквівалентом 2000 доларів США.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вважають, що половина від вказаної суми є збитками, які вони понесли внаслідок накладення арешту за заявою ОСОБА_5 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру. Також, вони зазнали витрат на судовий збір за подання апеляційних скарг у сумі 881,95 грн. та правову допомогу в розмірі 100,00 грн.

Представник заявників вказує, що перелічені вище докази необхідні як для своєчасного і повного розгляду апеляційним судом Одеської області апеляційних проваджень №22-ц/785/3231/16ц, №22-ц/785/3228/16, так і для подання позовної заяви про відшкодування збитків і шкоди з підстави накладення арешту на нерухомість, що буде подана протягом трьох днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів, після чого і буде встановлено до кого буде предявлено позов.

Суд, дослідивши подане клопотання, вважає за доцільне відмовити в його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів.

За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити докази до пред'явлення нею позову. У разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом трьох днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Судом встановлено, що апеляційним судом Одеської області відкрито провадження №22-ц/785/3231/16ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2015 року та провадження №22-ц/785/3228/16 від 23.03.2016 року за апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2015 року.

Дані, які просить витребувати представник заявників, необхідні для повного, всебічного зясування обставин саме в межах вказаних апеляційних проваджень, тобто безпосередньо відносяться до справи, яка вже розглядається. Тому, цілком логічним та доцільним є заявлення аналогічного клопотання в одному з вказаних вище проваджень.

Суд вважає необґрунтованим посилання представника заявників на той факт, що лише після отримання необхідних доказів можливо буде встановити особу, до якої належить предявити позов про відшкодування збитків і шкоди з підстави накладення арешту на нерухомість, оскільки арешт на 620/3000 частин квартири АДРЕСА_2 накладено безпосередньо за заявою ОСОБА_5 і про це відомо заявникам, то в будь-якому випадку, незалежно від отриманих в результаті задоволення заяви про забезпечення доказів даних, належним відповідачем має бути саме ОСОБА_5

Крім того, лише у випадку встановлення судом факту, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на обєкт нерухомості було здійснено з порушенням норм матеріального та процесуального права, відомості, на які посилався суд під час постановлення ухвали про накладення арешту, не відповідають дійсності внаслідок протиправних дій зі сторони ОСОБА_5, вони отримають право на відшкодування збитків, завданих таким накладенням арешту. Саме тому необхідним є витребування заявлених доказів в межах проваджень №22-ц/785/3231/16 та №22-ц/785/3228/16, де встановлення неправомірності дій ОСОБА_5 буде доказом його вини, як необхідного елемента для відшкодування шкоди.

Оскільки на даний момент судом не встановлено незаконність накладення арешту, цілком логічним є висновок про неможливість подання позовної заяви про відшкодування шкоди, а отже, передбачається невиконання вимог ст. 133 ЦПК України щодо 3-х денного строку подання позовної заяви після задоволення заяви про забезпечення доказів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 133-135 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 про забезпечення доказів до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя А.В. Тарасов

25.04.2016