Справа №295/1770/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Сидорець К.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

за участю відповідачки ОСОБА_3,

за участю представника відповідачки ОСОБА_4,

представник третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_1 з позовом ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що з відповідачкою по cпpaвi, ОСОБА_3, він перебуває в шлюбі, зареєстрованому 17.01.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис № 31. Під час шлюбних відносин у них народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. та син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. За останні роки його з відповідачкою спільного проживания у них постійно виникали непорозуміння, вони втратили один до одного почуття поваги, вміння чути i розуміти один одного.

У нього iз відповідачкою склалися piзнi погляди на життя, що призвело до неможливості спільного проживання. Відповідачка в грудні 2014 р. залишила сім'ю - його та їх двох неповнолітніх дітей та переїхала на окреме місце проживания. Відповідно з грудня 2014 року він припинив підтримувати подружні стосунки та припинили ведення спільного господарства. Йому невідоме її дійсне місце проживання. Відповідачка один раз на два місяці приїзджає до нього з дітьми. Кошти на утримання дітей відповідачка йому не надає. Допомогу в піклуванні про їх дітей i догляді за дітьми йому надає мати відповідачки. Спору щодо поділу майна у нього із відповідачкою не існує. Діти постійно проживають з ним та окремо від матері з грудня 2014 р. i по теперішній час за взаємною їх згодою, а тому спору про місце проживания дітей не icнyє.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги.

Відповідачка у судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем але заперечувала проти того, щоб діти жили разом з батьком. Вона не заперечує того факту, що на даний час змушена працювати у Польщі так як відпорної заробітної плати вона у м. Житомирі заробити не може. На даний час вихованням дітей займається її мати. Позивач вихованням дітей не займається.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що ОСОБА_3 була знайома з його матір'ю. Коли ОСОБА_3 виїзджала за кордон, то він від неї передав речі її матері. На скільки відомо то були дитячий одяг, продукти харчування.

Аналогічні пояснення дала свідок ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є матір'ю ОСОБА_3. Вона зареєстрована у м. Запоріжжя. Раніше приїзджала до доньки у гості на 1-2 місяці. Останні чотири роки живе у доньки практично постійно за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що допомагає доньці по господарству та доглядати дітей. Два роки потому донька оформила документи та їздить на заробітки до Польщі. Донька пропонувала позивачу разом їхати до Польщі але він їй не це відповів, що це її проблеми де заробляти гроші. Донька з Польщі постійно передавала гроші, одежу, продукти харчування. Вихованням дітей, практично, вона займається сама. Позивач інколи відводив дітей до школи, на гуртки. Під час слухання даної справи, позивач вигнав її, з дочкою та дітьми з квартири за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з чим вони були змушені знімати іншу квартиру.

Представник виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування суду пояснив, що на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира органом опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради було перевірено умови проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. Перевіркою встановлено, що за місцем проживання дітей за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 умови проживання дітей відповідають їх вимогам та беручи до уваги їх вік та бажання проживати з матір'ю, вважає за доцільне визначити місце проживання дітей: доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., та сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., із матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, керуючись законом, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено. Згідно копії паспорта на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н. зареєстрований у АДРЕСА_3. (а. с. 7-8).

Згідно Свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., батьками дітей вказані ОСОБА_7 ОСОБА_1 ОСОБА_12. (а. с. 5-6).

Згідно Акту обстеження умов проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. від 18.02.20116 р., 13.07.2016 р. за адресою: АДРЕСА_1, умови проживання дітей відповідають їх вимогам. (а. с. 27, 84).

Згідно копі квитанцій та трудових договорів, наданих ОСОБА_3 в підтвердження того, що вона забезпечувала відповідне забезпечення дітей свідчить, вона придбувала на території Польщі продукти харчування, одежу для дітей та працювала на території Польщі. (а. с. 44-60).

Згідно договору оренди між ОСОБА_13 та ОСОБА_3, ОСОБА_3 отримала в оренду квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Орендна плата становить 4 500 грн. (а. с. 73).

Судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення місця проживання дітей з батьком чи з матір'ю.

Діти являється громадянами України та постійно проживають із бабусею, матір'ю матері за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2

Вирішуючи справи даної категорії, судом мають бути враховані інтереси кожного з батьків, направлені як на реалізацію їх прав, передбачених ст. ст. 151, 153 СК України, так і виконання обов'язків, визначених ст. 150 СК України, а також інтереси самої дитини відповідно до положень ст. 159 СК України.

Одним із принципових положень, закріплених в Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частини 1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно приписів ч. 1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Таким чином законодавчо закріплено право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дитиною та відповідно обов'язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права. При цьому, таке право повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування.

Спір вирішується судом з обов'язковою участю органів опіки та піклування, які дають свій висновок на підставі обстеження умов життя дитини. Такий висновок складається за дорученням суду, а не на прохання одного з батьків.

При підготовці цього висновку органи опіки та піклування можуть сприяти батькам у досягненні порозуміння і мирному урегулюванню конфлікту. Якщо такий результат не досягається, то такого роду задачу вирішує суд. Він визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч. 2 ст. 159 СК).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами наявність загострених конфліктних відносин між подружжям, в тому числі і на ґрунті неможливості досягнути домовленостей щодо місця проживання дітей.

Встановлено, що малолітні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н постійно перебувають з бабусею, матір'ю ОСОБА_3 так як ОСОБА_3 змушена перебувати на території Польщі, щоб працювати та отримувати гідну заробітну платню та утримувати дітей так як батько дітей, ОСОБА_1 не може надати дітям відповідне матеріальне забезпечення та догляд.

Судом отримано рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 608 від 06.07.2016 р. зі змісту якого свідчить, що органом опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради були перевірені умови проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. Перевіркою встановлено, що за місцем проживання дітей за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 умови проживання дітей відповідають їх вимогам та беручи до уваги їх вік та бажання проживати з матір'ю, вважає за доцільне визначити місце проживання дітей: доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., та сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., із матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд проаналізувавши у сукупності всі обставини справи, прийшов до висновку, що за місцем проживання дітей за адресою АДРЕСА_2 умови проживання дітей відповідають їх вимогам та беручи до уваги їх вік та бажання проживати з матір'ю, вважає за доцільне визначити місце проживання дітей: доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., та сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., із матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н.

Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 судом встановлено, що обидві сторони не заперечували проти розірвання шлюбу зареєстрованому 17.01.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис № 31. (а. с. 4).

Відповідно до ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України в разі, якщо суд, дослідивши фактичні взаємовідносини сторін визнає, що збереження сім'ї неможливо, встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати, що збереження шлюбу між ними можливо. Зберігати сім'ю сторони не бажають. За таких обставин суд не знаходить підстав для відмови в задоволенні позову про розірвання шлюбу.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 141, 157, ч. 1, 2 ст. 159, 160 Сімейного Кодексу України, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ч. 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.104 п.2, 105 п.3, 110 п.1, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н. та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н. зареєстрований 17 січня 2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №31.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3, залишити прізвище - ОСОБА_3.

Визначити місце проживания дітей: доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., та сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., із матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі і не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г. Перекупка