АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1847/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1802/16Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Н.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Акопян В.І.

Суддів: Абрамова П.С., Гальонкіна С.А.

При секретарі: Маладиці Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особистої приватної власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, після уточнення, остаточно просила поділити майно спільно набуте в шлюбі з ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності та виділити в натурі 1/2 частину житлового будинку літ «А1» площею 52,0 кв.м. та господарських споруд літньої кухні літ. «Б», «б», навісу літ. «б1», сараю літ. «В», навісу літ. «в1», навіс літ «в2», сараю літ.»Е» , погріб літ. «е» , гаражів літ. «К», «к», вбиральні літ. «Г», огорож №1-3, водогону дворового №4 розташованих за адресою м.Полтава, вул. Софії Ковалевської 11.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 744 кв.м. розташованої за адресою м.Полтава, вул. Софії Ковалевської 11.

Визнати за ОСОБА_3 право власності та виділити йому в натурі 1/2 частину житлового будинку літ «А1» площею 52,0кв.м. та господарських споруд літньої кухні літ «Б», «б» б1», сараю літ. «В», навісу літ. «в1», навіс літ «в2», сараю літ.»Е» , погріб літ. «е» , гаражів літ. «К» ,«к» , вбиральні літ. «Г» , огорож №1-3 , водогону дворового №4 розташованих за адресою м.Полтава, вул. Софії Ковалевської 11.

Визнати за ОСОБА_3 право власності право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 744 кв.м. розташованої за адресою м.Полтава, вул. Софії Ковалевської 11.

Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування зазначеного позову зазначала, що в період шлюбу спільно придбали житловий будинок та приватизовану земельну ділянку площею 744 кв.м. Вартість придбаного будинку та земельної ділянки становить 63600, 00 грн. в тому числі вартість будинку та надвірних побудов - 29876,00 грн., вартість земельної ділянки -33724грн. Вважає, що своїми діями відповідач перешкоджає користування власністю, відтак вона має право на виділення своєї частки в натурі.

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання особистої приватної власності на нерухоме майно, просив визнати за ним право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими побудовами , а саме : жилий будинок літ. «А1» площею 52,0 кв.м. та господарських споруд літньої кухні літ. «Б» , «б» , навіс літ. «б1», сарай літ. «В», навіс літ. «в1», навіс літ «в2», сарай літ.»Е» , погріб літ. «е» , гаражів літ. «К» ,«к» , вбиральні літ. «Г» , огорож №1-3 , водогін дворовий №4 розташованих за адресою м. Полтава, вул. Софії Ковалевської 11 та земельну ділянку площею 0,0744 га , кадастровий номер :19:004:0255, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою м.Полтава, вул. Софії Ковалевської 11.

В обґрунтування позову посилався на купівлю житлового будинок з господарськими побудовами та земельної ділянки за власні кошти.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 08 лютого 2016 року позови об'єднано в одне провадження .

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовлено за безпідставністю.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особистої приватної власності на нерухоме майно задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими побудовами, а саме: жилий будинок літ. «А1» площею 52,0 кв.м. та господарські споруди літньої кухні літ. «Б», «б», навіс літ. «б1», сарай літ. «В», навіс літ. «в1», навіс літ «в2», сарай літ.»Е», погріб літ. «е», гаражів літ. «К», «к», вбиральні літ. «Г», огорож №1-3, водогін дворовий №4 розташованих за адресою м.Полтава, вул. Софії Ковалевської 11 та земельну ділянку площею 0,0744 га, кадастровий номер :19:004:0255, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , яка розташована за адресою м.Полтава, вул. Софії Ковалевської 11.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення районного суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Колегія суддів вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що сторони зареєстрували шлюб 06.03.2004 р. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14.07.2011 р. шлюб між сторонами був розірваний (т.2 а.с. 51).

В період шлюбу 26.05.2004 р. сторони придбали житловий будинок та земельну ділянку площею 744 кв.м. по вул. Софії Ковалевської, 11 в м.Полтаві, який був зареєстрований за ОСОБА_3

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3І про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю місцевий суд виходив з того, що до реєстрації шлюбу ОСОБА_3 мав кошти для придбання житлового будинку: він приїхавши з Російської Федерації , 10.07.2003 р. продав квартиру АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності за 23850 грн. ( а. с. 7 том 2 ) та 06.02.2004 року ОСОБА_3 продав земельну ділянку та два жилих будинки , які були розташовані в п. Ізмайлово Баришського району Ульяновської області за 410 000 руб., що відповідно курсу НБУ рубля до гривні складає 76 719, 20 грн. (том 2 а.с. 8 -9 ). Спірний житловий будинок був придбаний лише через два місця після одруження. Подружжя за такий короткий час не могли назбирати спільних грошей на придбання будинку. ОСОБА_2 не надала суду жодного доказу про те, що мала якісь особисті кошти для придбання житла. Сам по собі факт придбання житлового будинку в період шлюбу не спростовує той факт , що ОСОБА_3 мав достатньо коштів для придбання житла .

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є : майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Спірний будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка за адресою м. Полтава вул.С.Ковалевської,11 були придбані під час знаходження у шлюбі сторін 26 травня 2004 року за 63 600грн. та зареєстровані за ОСОБА_3. При нотаріальному оформленні договору купівлі - продажу ОСОБА_2, як дружина, надавала згоду своєму чоловіку ОСОБА_3 на купівлю житлового будинку та приватизованої земельної ділянки м.Полтава вул. С.Ковалевської ,11, яка завірена нотаріусом. Сторони після купівлі будинку спільно ним користувалися.

Місцевий суд вважав доведеним той факт, що спірний будинок з надвірними будовами та земельна ділянка були куплені відповідачем за кошти, які належали йому особисто, так як вони були отримані від продажу квартири, будинку та земельної ділянки.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Дійсно, ОСОБА_310 липня 2003 року продав квартиру АДРЕСА_2, яка належала йому на праві власності , продаж квартири здійснювала за його дорученням ОСОБА_2

Сторони не заперечували, що кошти від продажу були передані ОСОБА_3

Визнаючи ,що кошти від продажу квартири були використані для купівлі спірного будинку, місцевий суд не звернув уваги на те, що між продажем квартири і купівлею будинку пройшло десять місяців, ОСОБА_3 не надав належних доказів, що кошти не були витрачені за цей період і вони повністю були витрачені на придбання спірного будинку

ОСОБА_3 6 лютого 2004 року в Росії продав земельну ділянку і житловий будинок за 410 000 російських рублів, що становить 76 719,00грн.

На час продажу в будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_3І та його попередня дружина ОСОБА_3. Н. Д і за ними зберігалось права на проживання до першого червня 2004 року. В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 ввозив на територію України грошові кошти з Росії, оскільки при перетині кордону іноземної валюти для фізичних осіб нерезидентів готівкою на суму до 1 000 доларів США або еквівалент цієї суми в іншій валюті за офіційним курсом гривні до іноземних валют кошти підлягають обовязковому декларуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_3 не надано суду належних та допустимих доказів належності коштів на придбання спірного майна особисто йому, докази на які послався суд першої інстанції є припущеннями і не можуть бути взяті до уваги.

Оскільки спірне майно придбано під час шлюбу сторін, жодна із сторін не надала доказів того, що воно придбане за її особисті кошти, колегія суддів приходить до висновку, що будинок і земельна ділянка є спільним майном подружжя, кожний із них має право власності на 1/2 частину майна.

Проведення капітального ремонту під час експлуатації будинку не впливає на розмір часток співвласників у будинку і не може бути враховано при визначення часток сторін у майні при його поділу.

ОСОБА_2 прохала провести реальний розподіл будинку і господарських споруд згідно висновку судово-технічної експертизи від 17.09.2015 року.

Колегія суддів не погоджується з таким варіантом розподілу, оскільки при прийнятті даного варіанту порушуються санітарно-технічні норми, виділені квартири не відповідають вимогам ДБН: в однокімнатній квартирі мінімальна площа кухні не менше 7м2 , спільні ванна та туалет не менше 3,8 м2.В запропонованому варіанті немає можливості влаштувати дві кухні та два туалети з ванною.

Запропонований експертом варіант розподілу будинку з улаштуванням кухні-ніші розмірами 0,8 м2 та 3,41м2 робить неможливим користування газовими плитами, передбачає необхідність влаштування примусової вентиляції та обладнання обох кухнею-ніш електроплитами, замінивши газове обладнання на електричне. Варіант передбачає знесення капітальної стіни між кімнатами 1-4 та 1-5.і і добудову обома співвласниками тамбурів глибиною не менше 1,5м2.

Колегія враховує, що варіант не пройшов погодження на відповідність вимогам ДБН А.З. 2009 «Організація будівельного виробництва» і Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт.

На підставі вище зазначеного, колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про виділ в натурі частини будинку та господарських споруд задоволенню не підлягають.

Оскільки спірні будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка визнано спільним майном подружжя, як придбані за спільні кошти та під час шлюбу ,в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особистої приватної власності на нерухоме майно необхідно відмовити за недоказанністю.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Згідно з п.35 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як роз'яснено у п.37 вищевказаної Постанови, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими статтею 88 ЦПК.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2, при подачі апеляційної скарги не в повній мірі сплачено судовий збір, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 1/2 частина понесених нею витрат 1186грн.50коп.( 318 грн. сплачених нею при подачі позову до суду та 2055 грн. за подачу апеляційної скарги)

Також з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави 1/2 частина від недоплачених ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги судового збору-982.20грн.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309 ч.1 п.п.3,4, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 травня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку літ «А1» площею 52,0 кв.м. та господарських споруд літньої кухні літ. «Б» , «б» , навісу літ. «б1», сараю літ. «В», навісу літ. «в1», навіс літ «в2», сараю літ.»Е» , погріб літ. «е» , гаражів літ. «К» ,«к» , вбиральні літ. «Г» , огорож №1-3 , водогону дворового №4 розташованих за адресою м.Полтава, вул. Софії Ковалевської 11.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 744 кв.м. розташованої за адресою м.Полтава, вул. Софії Ковалевської 11.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку літ «А1» площею 52,0кв.м. та господарських споруд літньої кухні літ «Б», «б» б1», сараю літ. «В», навісу літ. «в1», навіс літ «в2», сараю літ.»Е» , погріб літ. «е» , гаражів літ. «К» ,«к» , вбиральні літ. «Г» , огорож №1-3 , водогону дворового №4 розташованих за адресою м.Полтава, вул. Софії Ковалевської 11.

Визнати за ОСОБА_3 право власності право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 744 кв.м. розташованої за адресою м.Полтава, вул. Софії Ковалевської 11.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1186гр.50коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 982 грн. 20 коп.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2Ю відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особистої приватної власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.І.Акопян

Судді: П.С.Абрамов

ОСОБА_4

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян