Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1010/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

08.06.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Єгорової С.М.,

суддів: Дьомич Л.М., Дуковського О.Л.

із секретарем Яковлєвою Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Креатив груп» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він працював у відповідача ПАТ «Креатив груп» з 07.06.2011 року і був звільнений з посади заступника директора департаменту сільського господарства ПАТ «Креатив Груп», 11.08.2015 року її було звільнено за п.5 ч.І ст. 36 КЗпП України переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство. На день звільнення заборгованість ПАТ «Креатив Груп» по нарахованій та не виплаченій заробітній платі становила більше ніж за 1 місяць (за повний липень та 7 робочих днів серпня 2015 року). 08.09.2015 року ПАТ «Креатив Груп» було проведено часткову оплату готівкою через касу підприємства заборгованості по заробітній платі, а саме за липень 2015 року в сумі: 10539,42 грн., а 24.09.2015 року - часткову оплату безготівково шляхом перерахування на банківську картку заборгованості по заробітній платі: - 2800,74 грн. за 7 робочих днів серпня 2015 року. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку визначено позивачем - 10446,60 грн.: дата звільнення - 11.08.2015 року; дата остаточного розрахунку - 24.09.2015 року; кількість робочих днів у серпні 2015 року -13 (з 12.08.2015 року по 31.08.2015 року); кількість робочих днів у вересні 2015 року - 17 (з 01.09.2015 року по 23.09.2015 року) - заробітна плата за червень - 4433,85 грн.; кількість робочих днів у червні - 20; заробітна плата за липень 2015 року - 10539,42 грн.; кількість робочих днів у липні 2015 року - 23; середньоденна заробітна плата становить: (4433,85 грн. + 10539,42 грн.) : (20+23)= 348,22 грн. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку : 348,22 (розмір середньоденної заробітної плати) х 30 днів (кількість днів затримки з 12.08.2015 року по 23.09.2015 року) = 10446,60 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Креатив груп» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 12 серпня 2015 року по 23 вересня 2015 року в розмірі 10446 грн. 60 коп. Стягнуто з ПАТ «Креатив груп» на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Представником відповідача подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування вказаного судового рішення з підстав його незаконності і необгрунтованості, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначається про відсутність його вини у затримці повного розрахунку зі звільненим працівником, оскільки мав місце факт зміни керівництва на підприємстві, що зайняло певний час, тобто відсутня необхідна умова для настання відповідальності за порушення прав.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце рорзгляду справи, в судове засідання до апеляційного суду не з'явились, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив порушення норм ст. 116 КЗпП України при звільненні позивача, але не довів відсутність своєї вини у даному порушенні, а тому на відповідача може бути покладена відповідальність, передбачена ст. 117 КЗпП України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював на посаді заступника директора департаменту сільського господарства ПАТ «Креатив Груп» і 11.08.2015 року звільнений з вказаної посади за п. 5 ч. І ст. 36 КЗпП України - переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, що підтверджується копією трудової книжки (а.с 12-14).

Відповідно до ст. 116 КЗпП України всі суми, що належать працівникові до виплати від підприємства, установи, організації, повинні бути виплачені саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 цього Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що у разі якщо працівникові не були виплачені належні йому платежі при звільненні, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а не при проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У п. 25 цієї ж постанови Пленуму зазначено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Аналогічна позиція в частині перебігу строку звернення до суду викладена і в рішенні Конституційного суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, у якому суд дійшов висновку, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Зідно ст. 24 Закону України «Про оплату праці» виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи.

За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок), пунктом 8 якого передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Однак, в порушення зазначених норм КЗпП України позивачу не було повідомлено про нараховані суми перед звільненням та не було проведено повного розрахунку в день звільнення.

На день звільнення заборгованість ПАТ «Креатив Груп» перед позивачем по нарахованій та не виплаченій заробітній платі становила більше ніж за 1 місяць (за повний липень та 7 робочих днів серпня 2015 року). 08.09.2015 року ПАТ «Креатив Груп» було проведено часткову оплату готівкою через касу підприємства заборгованості по заробітній платі, а саме за липень 2015 року, в сумі 10539,42 грн. та 24.09.2015 року ПАТ «Креатив Груп» було проведено часткову оплату безготівково шляхом перерахування банківську картку заборгованості по заробітній платі 2800,74 грн. (а. с. 15-18).

Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку з 12 серпня 2015 року по 23 вересня 2015 року складає 10446,60 грн., що розрахована позивачем і не оспорюється відповідачем, виходячи з 348,22 грн. розміру середньоденної заробітної плати х 30 днів днів затримки розрахунку після звільнення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Обставини, що виникли після звільнення позивача, а сама зміна керівництва, не є поважною причиною невиконання роботодавцем обовязку виплати працівникові належних йому сум при звільненні.

Обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування своїх доводів про відсутність його вини, не являються обставинами непереборної сили або випадком (ст. 263, 617 ЦК України), а тому відповідач не може бути звільнений від передбаченої законодавством відповідальності за скоєне ним порушення.

Представник відповідача не спростував висновків суду і не надав доказів щодо відсутності вини роботодавця у несвоєчасному розрахунку при звільненні.

В апеляційній скарзі відповідач також не вказував на неправильність проведеного судом розрахунку.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку на користь позивача за час затримки розрахунку після звільнення, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Колегія суддів вважає, що за обставинами справи суд обґрунтовано не застосував положення ч. 2 ст. 117 КЗпП України.

Таким чином рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог є обґрунтованим і законним, а тому, відповідно до ст. 308 ЦПК України, скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Креатив груп» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: