Апеляційний суд Кіровоградської області
№ 22-ц/781/2385/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Бевз О. Ю.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

16.11.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді - Суровицької Л.В.,

суддів - Кіселика С.А., Суржика М.М.

секретар - Гусак А.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі, зобов'язання повернути земельну ділянку.

Зазначав, що на підставі державного акту він є власником земельної ділянки площею 25,04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

10 липня 2012 року він уклав з відповідачем договір оренди строком на 49 років. Відповідно до умов договору орендна плата вноситься орендарем один раз на рік до 30 грудня у формі та розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. В порушення умов договору оренди землі, відповідач не сплатив йому орендну плату за весь час користування земельною ділянкою, на неодноразові вимоги сплатити заборгованість, відповідач не реагує.

Просив суд розірвати договір оренди землі від 10 липня 2012 року, укладений між ним та відповідачем, зобов'язати відповідача повернути йому земельну ділянку у стані, придатному для її подальшого використання, розподілити судові витрати (а.с.2-5).

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2016 року позов задоволено. Розірвано договір оренди землі від 10 липня 2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зобов'язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 земельну ділянку та стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору і витрати, пов'язані з проведенням експертизи (а.с.196-200).

Ухвалою суду від 25 жовтня 2016 року виправлено описки в рішенні суду (а.с.229-230).

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що суд не врахував ті обставини, що позивач взяв позику у рахунок орендної плати наперед, що підтверджується його розпискою, а також те, що законом не заборонено виплату орендної плати достроково (а.с.220-223).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, а позивач та його представники заперечили проти цих доводів та просили рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач є власником земельної ділянки площею 25,04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.8).

10 липня 2012 року позивач і відповідач уклали договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 49 років зі сплатою орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка на час підписання договору становила 569039 грн. (а.с.11). Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації (індексів інфляції, що переглядаються щорічно). Орендна плата вноситься щорічно до 31 грудня поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня 0,03 % несплаченої суми за кожний день прострочення.

Договір оренди зареєстровано 23 серпня 2012 року.

Пунктом 38 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором (а.с.11).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України).

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146 цс12, яку згідно зі ст. 360-7 ЦПК України суди мають враховувати при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Згідно із ч.1 і ч.3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦК України).

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що заборгованість з орендної плати відсутня, оскільки у 2012 році орендна плата в сумі 400 000 грн. була виплачена позивачу наперед, що підтверджується його розпискою від 23 серпня 2012 року.

За змістом ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Укладеним між сторонами договором оренди землі внесення орендної плати наперед одним платежем не передбачено.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦК України).

У наданій відповідачем до суду першої інстанції розпискі від 23 серпня 2012 року , зазначено, що «ОСОБА_3 отримав орендну плату в сумі 400 000 грн. за договором оренди землі від 10 липня 2012 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Претензій щодо отримання в подальшому орендної плати по договору (в разі індексації, інфляції, зростання цін тощо) не буду мати. Факт отримання коштів (орендної плати) підтверджую власним підписом» (а.с.31).

Розписка складається з друкованого тексту та підпису.

Висновком судового експерта Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 25 серпня 2016 року за № 157, встановлено, що досліджуваний підпис розташований в графі «ОСОБА_3» в розписці про отримання орендної плати за договором оренди землі від імені ОСОБА_3 від 23 серпня 2012 року виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_3 (а.с.107-111).

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач, як і в суді першої інстанції, заперечив щодо отримання від відповідача орендної плати за весь період користування земельною ділянкою.

У письмових запереченнях на позов представник відповідача зазначав про те, що ОСОБА_2 за оренду землі ще у 2008 році надав позивачу 105 000 грн., що було оформлено договором позики та у 2012 році передав гроші за оренду землі у сумі 400 000 грн., що підтверджується розпискою від 03 серпня 2012 року про отримання грошей у позику (а.с.144-146,147,148).

Суд першої інстанції правомірно не прийняв ці письмові докази до уваги, оскільки за їх змістом вони свідчать про договірні відносини щодо позики між двома фізичними особами, а тому відсутні правові підстави вважати їх підтвердженням виплати орендної плати за договором оренди землі від 12 липня 2012 року.

Оцінюючи докази відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів виплати власнику земельної ділянки орендної плати за 2012-2015 роки, що свідчить про систематичну несплату ним орендної плати.

За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, є правильним, такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи, наданих сторонами доказах та не спростовується доводами апеляційної скарги.

Передбачені законом підстави для переоцінки доказів апеляційним судом відсутні.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Заявлені представником позивача - адвокатом Кондрашовою І.Ю. вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу за підготовку заперечень на апеляційну скаргу, за ознайомлення з матеріалами справи, за консультації позивача до апеляційного розгляду справи, задоволенню не підлягають. Така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Апеляційну скаргу подавав відповідач і в її задоволенні судом відмовлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді С.А.Кіселик

М.М.Суржик