Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1001/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 30 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2016 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Радомишльського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Після уточнення позовних вимог просив стягнути на його користь з Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області шляхом списання коштів з рахунку Головного управління Національної поліції в Житомирській областів на відшкодування моральної шкоди 10000 грн., 1013,40 грн. матеріальних збитків, а також судовий збір в дохід держави. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що він звертався із заявами від 26.01.2016 року до Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області про скоєння щодо нього правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367 КК України, але вказані відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У зв»язку із протиправною бездіяльністю Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області він звертався до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області Нікурадзе Д.А. щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявами. Зазначена скарга була задоволена судом. Неправомірною бездіяльністю відповідачів йому заподіяно моральну шкоду. Був порушений звичайний режим його роботи й відпочинку, він змушений був витрачати свій вільний час та кошти на захист порушеного права.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне дослідження та з'ясування обставин справи, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову. На думку апелянта, суд першої інстанції не дав належної оцінки його доводам та обставинам, встановленим ухвалою Апеляційного суду Житомисрької області від 25.03.2016 року.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25.03.2016 року у справі №289/261/16-к визнано протиправною бездіяльність начальника Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області Нікурадзе Д.А. щодо відмови у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заявах ОСОБА_3 та зобов'язано Радомишльське ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості за заявами ОСОБА_3 від 26.01.2016 року щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень (а.с.5-6).

ОСОБА_3 повідомлено про початок досудового розслідування та постановою від 24.05.2016 року ОСОБА_3 визнано потерпілим по кримінальному провадженню (а.с.8,9).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають. При цьому судом враховано наступне.

Як роз»яснив Верховний Суд України у правовій позиції по справі №6-440цс16 (Постанова від 25.05.2016 року), шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

В даному випадку судом встановлено, що підставою для відшкодування шкоди позивач зазначає встановлену ухвалою суду протиправну бездіяльність начальника слідчого відділу в частині невиконання своїх службових обов'язків. А отже, відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України.

Із змісту ст.1167 ЦК випливає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх посадових обов»язків (ч.1 ст.1172 ЦК).

У зв»язку з наведеним законних підстав для покладення на Державу в особі Державної казначейської служби обов»язку відшкодувати моральну шкоду не було.

Крім того, суд першої інстанції правильно вважав, що під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного перелічених елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Встановивши, що позивачем не доведено належними й допустимими доказами ні факту заподіяння йому моральних страждань, ні причинно-наслідкового зв'язку між заподіянням моральних страждань і оціненою позивачем шкодою, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення вимог позивача про стягнення на його користь моральної шкоди.

Правильними є також висновки суду в частині вимог про відшкодування майнових збитків.

Виходячи із суті вимог, зазначені позивачем витрати пов»язані із явкою до суду під час розгляду його скарги. Тобто, є судовими витратами, а не шкодою в розумінні положень ст.1166 ЦК.

Тому підстав для задоволення позову в цій частині вимог також не було.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до неправильної, на думку позивача, оцінки доказів.

Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів апеляційним судом не встановлено.

Оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.Підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313,315 ЦПК України, суд у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: