АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1971/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 55 Горячківська Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівПодороги В. М., Демченка В. А.
при секретаріСиниці Д. Ю.

з участю представника відповідача Ковальчука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Громівської сільської ради на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Громівської сільської ради про стягнення середнього розміру заробітної плати на період працевлаштування, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_7 звернувся в суд із позовом до Громівської сільської ради Уманського району про стягнення середнього розміру заробітної плати на період працевлаштування.

У травні 2016 року позивач звернувся з заявою про збільшення позовних вимог /а.с.29-31/.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він з 15.07.2010 р. по 15.11.2010 р. працював на посаді вагаря току в ПрАТ «Райз-Максимко».

15.11.2010 р. він був звільнений з посади вагаря току Уманської філії ПрАТ «Райз-Максимко», в зв'язку з обранням його на посаду сільського голови с. Громи Уманського району.

16.11.2010 р. на підставі рішення сесії Громівської сільської ради Уманського району від 16.11.2010 року № 1-1 розпочалися його повноваження як сільського голови.

16.11.2015 р. на підставі рішення сесії Громівської сільської ради Уманського району від 16.11.2015 р. № 1-1/VІІ, він був звільнений з посади сільського голови с. Громи Уманського району , в зв'язку із закінченням строку повноважень.

Після припинення повноважень, як сільського голови, він звернувся до колишнього роботодавця, а саме Уманської філії ПрАТ «Райз-Максимко», з проханням працевлаштувати його на посаду вагаря току, на якій позивач працював до обрання його на виборну посаду в орган місцевого самоврядування, або на іншу рівноцінну їй посаду.

Довідкою від 16.11.2015 р. за № 760, Уманська філія ПрАТ «Райз-Максимко» повідомила, про те, що працевлаштувати позивача на посаду вагаря току або на рівноцінну їй посаду не має можливості.

16.11.2015 р. він звернувся до Громівської сільської ради Уманського району із заявою, у якій просив нарахувати та виплатити йому середню заробітну плату, яку він отримував на посаді сільського голови с. Громи Уманського району до припинення повноважень, на час працевлаштування позивача.

Рішенням від 01.12.2015 року за № 2-15/VІІ сесія Громівської сільської ради Уманського району відмовила у виплаті йому середньої заробітної плати на час його працевлаштування, без зазначення причини, у зв'язку з чим позивач звернутись до адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач просив суд стягнути з Громівської сільської ради на користь ОСОБА_7 недоплачену середню заробітну плату, яку він отримував на посаді сільського голови с. Громи Уманського району Черкаської області до припинення повноважень, на час його працевлаштування, але не більше шести місяців в розмірі 25 855 грн. 50 коп. за період з 17 листопада 2015 року по 17 травня 2016 року.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2016 року позов ОСОБА_7 задоволено.

Стягнуто з Громівської сільської ради Уманського району Черкаської області на користь ОСОБА_7 не виплачену середню заробітну плату, яку він отримував на посаді сільського голови с. Громи Уманського району Черкаської області до припинення повноважень, на час його працевлаштування, але не більше шести місяців в розмірі 25 855 грн. 50 коп. за період з 17.11.2015 року по 17.05.2016 року.

Стягнуто з Громівської сільської ради Уманського району Черкаської області судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

Не погодившись з рішенням суду, у липні 2016 року Громівська сільська рада звернулася з апеляційною скаргою.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_7 під час розгляду справи в суді першої інстанції не надав докази, які підтверджують, що він дійсно не мав можливості працевлаштуватися на попередній роботі, або на іншій роботі на даному підприємстві, або на іншому. Адже протягом всього часу з моменту звільнення позивач не звернувся за працевлаштуванням, а формально надав довідку від 16.11.2015 року і довідку за лютий 2016 року, що відсутня посада вагаря в Уманській філії ПрАТ «Райз-Максимко», інших доказів, які б свідчили про неможливість працевлаштування позивач не надав.

Також, на думку апелянта, судом безпідставно було відхилено клопотання Громівської сільської ради про витребування даних про наявність вакантних посад починаючи з 16.11.2015 року з Уманської філії ПрАТ «Райз-Максимко» та даних з центру зайнятості про те, чи звертався ОСОБА_8 з приводу працевлаштування і чи пропонувалася йому робота та чи відмовився він від запропонованої роботи і чому.

Апелянт просить суд:

- скасувати рішення Уманського міськрайонного суду від 4 липня 2016 року про задоволення позову ОСОБА_7 до Громівської сільської ради про стягнення середнього розміру заробітної плати на період працевлаштування за період з 17.11.2015 року по 17.05.2016 року;

- ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про стягнення середнього заробітку на період працевлаштування.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянта, судова колегія приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Ст. 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення, що переглядається не відповідає визначеним критеріям та вимогам.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Звертаючись із позовом до Громівської сільської ради про стягнення середнього розміру заробітної плати на період працевлаштування, ОСОБА_7 посилався на гарантії, передбачені ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», згідно з якою депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

З досліджених колегією суддів матеріалів справи вбачається, що Рішенням від 01.12.2015 року за № 2-15/VІІ сесія Громівської сільської ради Уманського району дійсно відмовила у виплаті ОСОБА_7 середньої заробітної плати на час його працевлаштування, без зазначення причини /а.с.6/, у зв'язку з чим позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, оскарживши дане рішення.

Постановою уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.02.2016р., яка була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2016р. адміністративний позов ОСОБА_7 задоволено частково. Суд визнав неправомірним та скасував рішення Громівської сільської ради Уманського району від 01.12.2015 року за № 2-15/VІІ /а.с.11-16/.

Після чого ОСОБА_7 звернувся з даним цивільним позовом, ухвалюючи рішення за яким, суд першої інстанції виходив із того, що дана справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Проте з таким висновком судів погодитися не можна.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України), який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється зокрема на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено поняття публічної служби, якою є публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення середнього розміру заробітної плати на період працевлаштування, тобто спір виник щодо гарантій, передбачених законом при звільненні з публічної служби.

З урахуванням суті спору та п. 15 ч. 1 ст. 3, п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України вирішення спору, що виник між сторонами, відноситься до адміністративної юрисдикції, а тому зазначена справа підлягає вирішенню в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Проте суд першої інстанцій на зазначене уваги не звернув і розглянув справу в порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством.

За таких обставин ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 310 ЦПК України, із закриттям провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 205, 303, 307, 310, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Громівської сільської ради на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2016 року - задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Громівської сільської ради про стягнення середнього розміру заробітної плати на період працевлаштування - скасувати, провадження у даній справі закрити.

Повідомити заявнику, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :