Дата документу 03.02.2016
Провадження № 2/334/55/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя

в складі : головуючого судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю та визнання права власності на 31/100 частину квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю та визнання за ним права власності на 31/100 частину квартири АДРЕСА_1.

В позові він вказав, що з 25.09.2009р. він перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3, який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 521, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/1801/14 від 30.05.2014р. шлюб між ними розірвано.

В період шлюбу, вони придбали квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 Право власності на вказану квартиру було зареєстровано на ім`я ОСОБА_3

Спірна квартира була придбана частково за грошові кошти від продажу ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2, яка належала їй на праві особистої власності, у розмірі 100000 грн., а решта суми в розмірі 160658 грн. була сплачена ними за рахунок спільних коштів.

В позасудовому порядку щодо розподілу майна вони не дійшли згоди про поділ спільного майна подружжя.

Просить з урахування висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29.09.2015р. та заяви про зменшення позовних вимог, поділити зазначену квартиру шляхом визнати за ним права власності на 31/100 частину квартири АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачки судові витрати в сумі 2259 грн..

ОСОБА_3 звернулась в суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 та про поділ автомобілю DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 , визнання за нею права власності на ? його частину.

В позові зазначила, що з вересня 2009р. по травень 2014р. вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2

В період шлюбу, 30.06.2011р. була продана належна їй на праві власності квартира АДРЕСА_2 за 100000 грн.

У цей же день нею була придбана спірна квартира АДРЕСА_1 вартістю 260658 грн.

Вказані правочини були посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5

Решту грошових коштів в розмірі 20000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (7,99 грн. за 1 долар США станом на 30.07.2011р. дорівнювало 160658 грн. були запозичені нею у сестри ОСОБА_6 Вказані кошти були доплачені при купівлі спірної квартири.

Вказану позику повернуто нею ОСОБА_6 вже після розірвання шлюбу.

Вважає, що спірна квартира не може бути віднесена до спільної сумісної майна подружжя, а є її особистою приватною власністю.

Крім того, під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2, в червні 2013р. ними, як подружжям був придбаний новий автомобіль DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю приблизно 65000 грн., який зареєстровано на ім`я ОСОБА_2

В теперішній час автомобіль знаходиться у фактичному володіння та користуванні ОСОБА_2

Їй належить 1/2 частина вказаного автомобілю.

Автомобіль є неподільною річчю і у зв`язку з тим, що відповідач по зустрічному позову не ставить питання про відшкодування їй грошової компенсації за належну їй частку автомобіля, та у неї відсутня фінансова можливість сплатити ОСОБА_2 вартість його частки, вона просить визнати за нею право власності на ? частину зазначеного автомобіля.

Крім того, при вирішення спору про поділ майна подружжя, просить взяти до уваги, що після розірвання шлюбу з нею залишився проживати неповнолітній син ОСОБА_7, 27.11.2010р.н.

Просить визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.

В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя і з урахуванням того, що в неї перебуває на утриманні неповнолітня дитина на утримання якої ОСОБА_2 не сплачує аліменти, просить відступити від рівності часток на майно та виділити їй АДРЕСА_3, припинивши право спільної сумісної власності на неї, а відповідачу виділити із спільного майна автомобіль DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю приблизно 65000 грн., та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає позов ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання за ним права власності на 31/100 частину квартири підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_3 про поділ майна подружжя підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 60 СК України майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором між ними чи законом.

Судом встановлено, що з 25.09.2009р. сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 521, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з відповідачкою ОСОБА_3 та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/1801/14 від 30.05.2014р. шлюб між ними було розірвано.

За час подружнього життя будь-яких договорів між сторонами щодо набутого майна не укладались, шлюбний договір також не укладався.

В період шлюбу, сторони придбали квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.2011р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5

Спірна квартира була придбана частково за грошові кошти від продажу ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2, яка належала їй на праві власності, у розмірі 100000 грн., а решта суми в розмірі 160658 грн. була сплачена за рахунок спільних коштів.

Право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано на ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу 30.07.2011р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, що підтверджено витягом з Державного реєстру правочинів № 10198362 від 30.07.2011р.

Для визнання майна, придбаного в період шлюбу, об`єктом спільної сумісної власності подружжя немає значення на ім`я кого з подружжя воно оформлене та зареєстроване. Крім того, чоловік та жінка мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, яке їм належить на праві спільної сумісної власності.

З урахуванням внесених за зазначену квартиру грошових коштів позивач просить поділити зазначену квартиру та визнати за ним право на 31/100 її частину, що не суперечить вимогам закону.

Домовленості між сторонами щодо поділу спільного майна в добровільному порядку не досягнуто.

Ухвалою від 19.03.2015р. по справі було призначено судово-технічну експертизу.

Згідно висновків судової будівельно-технічної експертизи № 201-15 від 29.09.2015р. ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 564516 грн. 00 коп.

Частка у розмірі 100000 грн. 00 коп. яка була сплачена ОСОБА_3 складає 19/50.

Частка у розмірі 160658 грн. 00 коп. яка була сплачена подружжям складає 31/50 та частка позивача ОСОБА_2 складає 31/100, вартістю 175000 грн.

Зазначена квартира не підлягає розподілу її в натурі.

З огляду на викладене, спір між подружжям про поділ спільного сумісного майна підлягає вирішенню шляхом визнання права власності на відповідну частку в майні, із залишенням квартири у спільній частковій власності сторін.

Доводи відповідачки про поділ спільного майна в натурі та виділення їй зазначеної квартири в цілому, а відповідачі автомобіля, суд вважає безпідставними, оскільки частка позивача в зазначеному майні є значною, відсутні докази про наявність у нього іншого житла та виділ йому автомобіля не компенсує йому вартості частки квартири.

Суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на 31/100 частину квартири АДРЕСА_4.

Крім того, з представлених суду документів вбачається, що сторони в період шлюбу, за спільні кошти, придбали автомобіль DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 65000 грн., який зареєстровано на ім`я ОСОБА_2, що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу виданого Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, дата реєстрації 18.07.2013р. ОСОБА_2 погодився з зазначеною вартістю автомобіля.

Таким чином, судом встановлено, що автомобіль придбаний сторонами в період шлюбу та ведення ними спільного господарства, спільного бюджету, тобто за кошти спільної праці подружжя і є їх спільною сумісною власністю.

Спірний автомобіль є об`єктом права спільної cумісної власності сторін та їх частки є рівними по 1/2 частині.

Автомобіль не може бути поділений в натурі. Сторони не ставлять питання про сплату вартості частки.

У відповідності до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Право на частку майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя виникає лише після її визначення.

Суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину легкового автомобілю DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску, який є спільним майном подружжя.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення судових витрат відмовити, оскільки обидві сторони несли судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України, ст. 60, 61, 63, 68 69, 70 СК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 358, 391 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання за ним права власності на 31/100 частину квартири - задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2 право власності на 31/100 частину квартири, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_3 право власності на 1/2 частину автомобілю DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску.

В іншій частині позовних вимог та в частині позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення судових витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів.

Суддя: Лихосенко М. О.