Справа № 175/3095/14-ц
Провадження № 2/175/1173/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

при секретарі Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейному цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна в натурі та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

В червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, який в грудні 2013 року уточнила та просила постановити рішення, яким поділити спільне майно подружжя в рівних частках, а саме: квартиру № 348, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Добровольців, буд. 6 та незавершений будівництвом житловий будинок, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Перемоги, буд. 107; визнати за нею, ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири № 348, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Добровольців, буд. 6; визнати за нею, ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Перемоги, буд. 107; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № 348, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Добровольців, буд. 6; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Перемоги, буд. 107; визнати за нею, ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль НОМЕР_1; виділити ОСОБА_1 наступні транспортні засоби: автомобіль НОМЕР_2, автомобіль НОМЕР_3, та визнати за ним право власності на автомобілі; стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію у розмірі 155 946,11 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказала, що разом з ОСОБА_1 під час шлюбу (укладений 24.09.1994 року) за спільні кошти було набуто наступне майно: квартиру АДРЕСА_1, автомобіль НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, автомобіль НОМЕР_3, незавершений будівництвом житловий будинок № 107 по вул. Перемоги в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Зазначене майно є об'єктом права спільної сумісної власності її, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Вказала, що при вирішенні питання щодо поділу жилих об'єктів нерухомості - квартири та незавершеного будівництвом житлового будинку, виходячи з вартості майна та інтересів сторін, з огляду на ч. 1 ст. 70 СК України, частки подружжя складають у розмірі 1/2 частини за кожним, оскільки домовленості щодо відступлення від принципу рівності часток не має. В уточненому позові вказала, що автомобіль НОМЕР_1 є її особистою приватною власністю, оскільки він хоча і набутий нею за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто, які вона запозичила у своєї матері. Вартість автомобіля складає 71805 грн., тобто частка автомобіля, що відповідає вартості 65500 грн., є її особистою власністю у розумінні ст. 57 СК України, а відповідно, частка автомобіля, що відповідає вартості 15052,78 грн., придбана на їх з ОСОБА_1 спільні кошти, і є їх спільною сумісною власністю. Виходячи із положень ч. 1 ст. 70 СК України із спільної власності подружжя кожен із подружжя має право на 1/2 частину ТЗ: автомобіль НОМЕР_2, автомобіль НОМЕР_3. Враховуючи порядок користування автомобілями, що склався між сторонами та той факт, що автомобіль є річчю неподільною, просила зазначені автомобілі виділити ОСОБА_1, стягнувши з нього грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобілів на її користь. Таким чином, її частка майна складає: 140141 грн. + 23331,50 грн. та за мінусом 7526,39 грн. (1/2 частина спільних сумісних коштів від частки автомобіля НОМЕР_1 у розмірі 15052,78 грн.), а всього 155946,11 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на її користь.

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, який в березні 2016 року уточнив та просив постановити рішення, яким визнати обєктами спільної сумісної власності його, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно нажите майно: квартиру АДРЕСА_2, незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгороднє, вул. Перемоги, 107, автомобіль «HYUNDAI ACCENT», державний номер НОМЕР_4, автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний номер НОМЕР_5, автомобіль «FORD TRANSIT», державний номер НОМЕР_6; припинити право спільної сумісної власності його, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вищевказане майно; визнати право приватної власності за ОСОБА_2 та виділити їй квартиру АДРЕСА_2, вартістю 969319 грн., автомобіль «HYUNDAI ACCENT», державний номер НОМЕР_4, вартість 142839,97 грн., автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний номер НОМЕР_5, ринкова вартість 442435,75 грн., автомобіль «FORD TRANSIT», державний номер НОМЕР_6, вартість 78097,23 грн. а всього на суму 1 989 740 грн.; визнати право приватної власності за ним, ОСОБА_1 та виділити йому незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгороднє, вул. Перемоги, 107, вартістю 2346788 грн., всього на суму 2 346 788 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що він знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 24 вересня 1994 року по 10 жовтня 2013 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За період спільного з відповідачкою життя ними придбано майно, яке є їх спільною сумісною власністю, а саме: квартира АДРЕСА_2, незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгороднє, вул. Перемоги, 107, автомобіль «HYUNDAI ACCENT», державний номер НОМЕР_4, автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний номер НОМЕР_5, автомобіль «FORD TRANSIT», державний номер НОМЕР_6, всього вартість спільного нажитого майна складає 3 979 480 ГРН., що встановлено Висновком № 775/776-15 судової будівельно-технічної експертизи від 28 грудня 2015 року та Висновком судового експерта авто-товарознавця по визначенню ринкової вартості КТЗ № 777-15. На даний момент між сторонами не досягнуто згоди щодо добровільного розподілу майна, яке є їх спільною сумісною власністю. Вказав, що поділ спільно нажитого майна в натурі є доцільним та таким, що повністю відповідає інтересам сторін, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2014 року вищевказані позови обєднано в одне провадження та присвоєно справі єдиний номер 2-175/3095/14-ц (том № 3 а.с.39).

ОСОБА_1 та його адвокат за договором про надання правової допомоги ОСОБА_5 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Позовні вимоги ОСОБА_2 не визнали, та просили відмовити в їх задоволенні. В останнє судове засідання 20.04.2016 року адвокат ОСОБА_5 надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_6 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала (неодноразово просила відкласти розгляд справи для вирішення спору мирним шляхом, однак домовленості між сторонами не досягнуто). В останнє судове засідання 20.04.2016 року представник ОСОБА_6 надала суду заяву про відкладення слухання справи, однак суд визнав неявку представника не поважною.

Суд, вислухавши в попередніх судових засіданнях пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У судовому засіданні встановлено, що з 24 вересня 1994 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року було розірвано (том №3 а.с.6). Під час сімейно-шлюбних відносин у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (том №3 а.с.7) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (том №3 а.с.7).

Під час шлюбу, за спільні кошти подружжям було придбане майно, яке є спільною сумісною власністю сторін, а саме: квартира АДРЕСА_2, що підтверджується Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 09.07.1997 року вартістю 969319 грн. (том №3 а.с.18); незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгороднє, вул. Перемоги, буд. 107, що підтверджується Рішенням постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» від 18.10.2007 року, зареєстрованого Дніпропетровським районним КП «БТІ» вартістю 2346788 грн. (том №3 а.с.20); автомобіль «HYUNDAI ACCENT», державний номер НОМЕР_4, придбаний на підставі довідки-рахунку № ДДР616118 від 25.11.2009 року вартістю 142839,97 грн. (том №3 а.с.8,9); автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний номер НОМЕР_5, що підтверджується Договором купівлі-продажу автомобіля № 2008/0685 від 19.09.2008 року вартістю 442435,75 грн. (том №3 а.с.10); автомобіль «FORD TRANSIT», державний номер НОМЕР_6, вартістю 78097,23 грн., а всього вартість спільно нажитого майна складає 3979480 грн., що встановлено Висновком № 775/776-15 судової будівельно-технічної експертизи від 28.12.2015 року (том №3 а.с.137-166) та Висновком судового експерта авто-товарознавця по визначенню ринкової вартості КТЗ № 777-15 (том №3 а.с.115-126).

Відповідно до ст.ст. 68, 69 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Угоди про добровільний поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжям не досягнуто.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 своєї Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором.

Згідно із ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 213 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_2 у своєму позові просить визнати за нею та за ОСОБА_1 по 1/2 на кожний обєкт нерухомості. Однак, суд прийшов до висновку, що вказані вимоги суперечать життєвому укладу сторін, шлюб між якими розірвано, і кожний має своє життя і має право на свій особистий простір. Тим більше, що ОСОБА_1 створено іншу сімю, в якій народилася дитина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 коло спільно нажитого майна, вбачається, що воно є подільним, більше того, його поділ є доцільним та відповідає інтересам сторін, адже неподільною річчю, виходячи з п. 2 ст. 71 СК України, є річ, яка у разі її фізичного поділу втрачає цінність та призначення. Такою річчю, зокрема, є автомобілі.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею право особистої приватної власності на автомобіль «HYUNDAI ACCENT», державний номер НОМЕР_4, суд прийшов до висновку, що жодних доказів, що вказаний автомобіль було придбано саме за грошові кошти, подаровані їй матірю згідно Договору дарування грошових коштів від 20.11.2009 року, не надано.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_2 такими, що підлягають частковому задоволенню, та вважає за необхідне розділити між подружжям спільне сумісне майно, набуте під час їх шлюбу, визнавши за ОСОБА_2 право власності на АДРЕСА_3, автомобіль НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, автомобіль НОМЕР_3, загальною вартістю 1 989 740 грн. та визнавши за ОСОБА_1 право власності на незавершений будівництвом житловий будинок № 107 по вул. Перемоги в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області вартістю 2 346 788 грн., припинивши право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вищевказане майно, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за різницю вартості майна у розмірі 357 048 грн.

Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи, зокрема витрат повязаних з проведенням експертиз.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину судових витрат повязаних з проведенням судових експертиз в розмірі 3070,08 грн., оскільки ОСОБА_1 було одноособово сплачено вартість проведення судових експертиз.

Керуючись ст. 368, 372 ЦК України, ст. 60, 63, 69, 70, 72 СК України, ст.ст. 10, 27, 31, 57, 79, 88, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна в натурі задовольнити .

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Розділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільне сумісне майно, набуте під час їх шлюбу, а саме: квартиру АДРЕСА_1, автомобіль НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, автомобіль НОМЕР_3, незавершений будівництвом житловий будинок № 107 по вул. Перемоги в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, визнавши за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії АЕ № 432586 виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 03 жовтня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків за ДРФО України НОМЕР_7, право власності на квартиру АДРЕСА_1, автомобіль НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, автомобіль НОМЕР_3, загальною вартістю 1 989 740 грн. та визнавши за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії АК № 668347 виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 03 грудня 1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків за ДРФО України НОМЕР_8, право власності на незавершений будівництвом житловий будинок № 107 по вул. Перемоги в м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області вартістю 2 346 788 грн., припинивши право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вищевказане майно.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за різницю вартості майна у розмірі 357 048 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3070,08 грн. витрат повязаних з проведенням судових експертиз.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Озерянська Ж.М.