АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Трейдгруп Скорта", товариства з обмеженою відповідальністю "Сосновий квартал" про визнання попереднього договору купівлі-продажу удаваним правочином та визнання договору купівлі-продажу укладеним, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 8 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 червня 2014 року між ним та ТОВ "Сосновий квартал" був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. за реєстраційним номером 1297, та відповідний договір про забезпечення виконання зобов'язань № 25/06/14-С5-К270, за умовами якого відбулася сплата коштів. 7 жовтня 2014 року між ТОВ "Сосновий квартал", ОСОБА_1 та ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта" був укладений договір про заміну сторони у зобов`язанні, а саме ТОВ "Сосновий квартал" на ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта". Таким чином, ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта" прийняло на себе усі зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 25 червня 2014 року №1297 та за відповідним договором про забезпечення виконання зобов`язань. Відповідно до п. 1.4.1 попереднього договору сторони прийняли на себе зобов`язання укласти договір купівлі-продажу квартири протягом першого кварталу 2015 року. При цьому, ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта" прийняло зобов`язання щодо отримання правовстановлюючих документів на квартиру та отримання документів, необхідних для належного укладення та нотаріального посвідчення основного договору в строк до запланованої дати укладення основного договору.

У подальшому, 13 серпня 2015 року позивач звернувся до ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта" з пропозицією укласти основний договір 19 серпня 2015 року у приватного нотаріуса Рубанової І.Р, або надати пропозиції щодо іншого часу та місця укладення основного договору. Однак, ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта" на цей лист відповіді не надало, представник компанії у призначений час до нотаріуса не з'явився. Зважаючи на фактичну відмову відповідача від укладення основного договору та те, що попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна на стадії будівництва, на думку позивача, фактично є удаваною угодою, яка приховує інший правочин, а саме договір купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості, 3 вересня 2015 року позивач звернувся до ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта" з листом-пропозицією для акцептування тексту оферти-додаток №1, розглянути та акцептувати протягом 10 днів з моменту отримання, але це звернення також було проігноровано відповідачем, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати попередній договір купівлі-продажу від 25 червня 2014 року квартири АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. за реєстраційним номером 1297, із змінами та доповненнями удаваним правочином; визнати укладеним договір купівлі-продажу майнових прав на житлову квартиру АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта".

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 8 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що на дату розгляду справи час, встановлений попереднім договором для укладення основного договору сплинув, однак відповідачі не зверталися до позивача з пропозицією про поновлення цього строку або внесення змін до договору. Вважає, що оскільки основний договір не був укладений, то відповідно зобов'язання за попереднім договором припинились. При цьому, відповідач ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта" вказаної обставини не визнає і стверджує, що попередній договір чинний, що і свідчить про удаваність такого договору. Суд також не врахував, що відмова відповідача укласти основний договір також свідчить про удаваність попереднього договору. Крім того, оплата позивачем за договором забезпечення грошової суми, яка за умовами договору зараховувалась в подальшому як частина оплати за придбану квартиру, також свідчить про те, що сторони укладали договір купівлі-продажу майнових прав, а не попередній договір. Тобто, позивач вважає доведеною ту обставину, що укладаючи попередній договір воля сторін була спрямована на встановлення цивільно-правових відносин, що регулюються нормами ст. 656 ЦК України, а саме договором купівлі-продажу майнових прав.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 25 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Сосновий квартал" був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЛяхарО.М. за реєстраційним номером 1297 (а. с. 14-15).

Відповідно до п. 1.4.1 попереднього договору сторони прийняли на себе зобов`язання укласти договір купівлі-продажу квартири протягом першого кварталу 2015 року, але в будь-якому разі не пізніше отримання ТОВ "Сосновий квартал" правовстановлюючих документів на об'єкт та надання Державною реєстраційною службою Україною та/або відповідними державними органами документів, що є необхідними для належного укладення та нотаріального посвідчення основного договору та з урахуванням вимог п. 5.2 розділу 5 цього договору, тобто, виключно у разі оплати повної суми грошових коштів, що передбачена пп. 2.2, 2.3 розділу 2 попереднього договору.

Крім того, 25 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Сосновий квартал" був укладений договір про забезпечення виконання зобов`язань № 25/06/14-С5-К270, яким було визначено суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати, яка після її належної сплати зараховується до платежів за основним договором (а. с. 17-20).

На виконання умов попереднього договору та договору про забезпечення виконання зобов`язань від 25 червня 2014 року, позивач сплатив визначену суму грошових коштів, про що свідчать відповідні квитанції (а. с. 29-40).

7 жовтня 2014 року між ТОВ "Сосновий квартал", ОСОБА_1 та ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта" був укладений договір про заміну сторони у зобов`язанні, а саме ТОВ "Сосновий квартал" на ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта" (а. с. 22).

Таким чином, ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта" прийняло на себе усі зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 25 червня 2014 року №1297 та за відповідним договором про забезпечення виконання зобов`язань.

У подальшому, 13 серпня 2015 року позивач звернувся до ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта" з пропозицією укласти основний договір 19 серпня 2015 року о12.30 у приватного нотаріуса Рубанової І.Р, або надати пропозиції щодо іншого часу та місця укладення основного договору. Однак, ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта" на цей лист відповіді не надало, представник компанії у призначений час до нотаріуса не з'явився (а. с. 54-56).

3 вересня 2015 року позивач звернувся до ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта" з листом-пропозицією для акцептування тексту оферти-додаток №1, розглянути та акцептувати протягом 10 днів з моменту отримання, але це звернення також було проігноровано відповідачем (а. с. 57-62).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 6 листопада 2009 року, за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено,суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202 , ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягав встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору купівлі-продажу та з'ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме.

Вважаючи попередній договір удаваним правочином, позивач посилався на те, що оскільки попередній договір укладений сторонами фактично з метою фінансування відповідачем будівництва, то відповідно в даному випадку відносини сторін регулюються положеннями закону щодо правочину, який вони насправді вчинили, а саме за правилами, що повинні застосовуватись до договору купівлі-продажу майнових прав.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладання правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети ніж приховати інший правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Разом з тим, всупереч вказаним вимогам закону, позивачем не було доведено, що між сторонами у справі виникли правовідносини щодо договору інвестування будівництва.

Відповідно до вимог Закону України "Про інвестиційну діяльність", на який посилається позивач в позовній заяві, інвестування та фінансування будівництва об'єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов'язань, за якими здійснюється передачею об'єкта житлового будівництва.

Таким чином, судом першої інстанції було правильно встановлено, що в даному випадку між сторонами був укладений попередній договір, яким вони передбачили укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Такий висновок суду відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про невиконання відповідачем ТОВ "Компанія "Трейдгруп Скорта" умов попереднього договору щодо укладення основного договору в строки, передбачені попереднім договором, не свідчать про удаваність такого правочину.

Оплата позивачем коштів, в якості забезпечення виконання своїх зобов'язань за попереднім договором купівлі-продажу квартири, також не свідчить про те, що позивач та відповідач, укладаючи попередній договір, мали на меті укласти інший договір - інвестування будівництва.

За таких обставин суд першої інстанції у повному обсязі встановивши обставини справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання попереднього договору купівлі-продажу удаваним правочином та визнання договору купівлі-продажу укладеним й обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 8 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Є.В. Болотов

Н.В. Поліщук