Провадження № 22ц/784/2457/16 Суддя першої інстанції Павлова Ж.П.
Справа№2-403/2009
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

17 листопада 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Бондаренко Т.З., Козаченка В.І.,

із секретарем Богуславською О.М.,

за участю: особи, в інтересах якої подано позов - ОСОБА_2,

її представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2009 року за позовом прокурора м. Миколаєва, який діяв в інтересах малолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_4, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - третьої Миколаївської державної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

5 грудня 2007 року прокурор м. Миколаєва звернувся до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування.

Заочним рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2008 року позов задоволено в повному обсязі.

Ухвалою того ж суду від 12 вересня 2008 року зазначене заочне рішення скасовано та справу призначено до судового розгляду.

Між тим, ухвалою цього ж суду від 17 квітня 2009 року позовну заяву прокурора м. Миколаєва в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_4 залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, зокрема, суд, залишаючи позов прокурора без розгляду, не сповістив його та його дідуся - ОСОБА_5, який діяв в його інтересах, про розгляд цієї заяви та не роз'яснив правових наслідків при вирішенні цього питання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи 5 грудня 2007 року прокурор м. Миколаєва звернувся до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з позовом до його батька - ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування після смерті матері малолітнього ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

29 січня 2008 року по справі було проведено попереднє судове засідання та справа призначена до розгляду на 14 лютого 2008 року (а.с.17-18).

Заочним рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2008 року позов задоволено в повному обсязі (а.с. 62).

Ухвалою того ж суду від 12 вересня 2008 року зазначене заочне рішення скасовано та справу призначено до судового розгляду (а.с. 82).

7 квітня 2009 року прокурор звернувся до суду з письмовою заявою про залишення позову без розгляду (а.с. 88).

В той же день в судовому засідання суд, розглянувши цю заяву, з підстав визначених п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України залишив позов без розгляду (а.с. 91).

За змістом частин 5 і 6 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Ці норми поширюються на всіх спадкодавців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, до нотаріальної контори звернувся її чоловік - відповідач у справі ОСОБА_4 від свого імені та від імені свого малолітнього сина - ОСОБА_2 про прийняття спадщини (а.с. 37).

За положеннями ч. 2 ст. 45 ЦПК України ( в редакції від 16 червня 2007 року) прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Повна цивільна дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття) (ч. 1 ст. 34 ЦК України).

За приписами ч. 1ст. 39 ЦПК України права та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи іншої особи, визначені законом.

Частина 3 ст. 43 ЦПК України ( в редакції на час звернення до суду з позовом та постановлення ухвали) передбачала, що у разі якщо законний представник не має права вести справу в суді з підстав, визначених законом, суд за поданням органу опіки та піклування замінює законного представника.

Судом встановлено, що на момент пред'явлення позову прокурором в інтересах малолітнього спадкоємця ОСОБА_2, йому виповнилось 11 років, а на час винесення оскаржуваємої ухвали 13 років.

Законним представником малолітнього ОСОБА_2 був його батько - відповідач у справі ОСОБА_4 Оскільки інтереси позивача та відповідача у цивільній справі протилежні, відповідач ОСОБА_4 не міг брати участь у розгляді справи як законний представник інтересів малолітнього позивача - його сина ОСОБА_2.

Отже суд першої інстанції не забезпечив участь у розгляді справи органу опіки та піклування, на якого покладено обов'язок брати участь у розгляді справ судами спорів, пов'язаних з захистом прав дитини, тим чином порушивши права малолітнього ОСОБА_2 отримувати через представника інформацію про судовий розгляд та здійснювати інші процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відмова органів та інших осіб, які відповідно до ст. 45 ЦПК України звернулися до суду в інтересах інших осіб, від поданої ними заяви, або зміна вимог не позбавляє особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано заяву, права вимагати від суду розгляду справи та вирішення вимоги у первісному обсязі ( ч. 2 ст. 46 ЦПК України).

За такого, суд першої інстанції при вирішенні заяви прокурора про залишення позову без розгляду повинен був з'ясувати думку представника малолітнього ОСОБА_2 щодо заявленого клопотання та роз'яснити право підтримати позовні вимоги і вимагати від суду продовження розгляду справи.

Між тим, суд першої інстанції зазначених вимог процесуального закону не виконав, чим порушив права малолітньої особи через свого представника висловити свою думку щодо розгляду справи та отримувати його допомогу у висловленні такої думки.

За такого, ухвала суду підлягає скасуванню згідно з п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо неповідомлення про ці обставини дідуся малолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_5, то за матеріалами справа останній допитувався судом, як свідок у справі, дані про його опікунство над малолітнім у матеріалах справи відсутні, а тому суд не був зобов'язаний повідомляти останнього про розгляд заяви прокурора.

Керуючись статтями 303, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2009 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Козаченко