Справа № 643/9294/16-ц
Провадження № 2/643/5327/16
14.11.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Мамалуй М.В.
за участю: секретаря Сиротенко О.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі робочого органу Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів виплачених як допомога по безробіттю,-
28.07.2016 року директор Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі робочого органу Харківського міського центру зайнятості звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, в якому просить суд стягнути з відповідача кошти виплачені, як допомога по безробіттю у сумі 51 593.81 грн. та кошти, витрачені на професійне навчання у сумі 163.34 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378.00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11 лютого 2014 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Харківського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного. На підставі заяви йому було надано статус безробітного та призначена виплата по безробіттю з 18.02.2014 року по 12.02.2015 рік, яка була виплачена в період з 27.03.2014 року по 12.02.2015 рік, у сумі 51 757.15 грн.
Однак, розслідуванням страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено, що ОСОБА_1 до звернення до Харківського міського центру зайнятості перебував у трудових відносинах з Обласним управлінням «Харківекоресурс» Державного підприємства з питань поводження з відходами, як вторинною сировиною з 31.10.2006 року по 18.10.2012 рік, працюючи на посаді директора зазначеного підприємства. Відповідно до наказу № 436к від 18.10.2012 року ОСОБА_1 було звільнено. Наказом № 71-к від 27.03.2014 року на підставі рішенням апеляційного суду Харківської області від 17.12.2013 року ОСОБА_1 було поновлено на роботі на вищезазначеному підприємстві з 18.10.2012 року, про що останній не повідомив Харківський міський центр зайнятості.
У звязку з чим, 16.06.2016 року та 29.06.2016 року Харківським міським центром зайнятості були видані накази про повернення виплачених коштів, як допомога по безробіттю за період з 27.03.2014 року по 12.02.2015 рік у сумі 51 593.81 та коштів витрачених на професійне навчання, на яке відповідач був направлений під час перебування на обліку, у сумі 163.34 грн. Зазначені накази були направлені відповідачу разом з листами претензіями з пропозицією повернути кошти у добровільному порядку. Однак, станом на 28.07.2016 року відповідач кошти не повернув.
Позивач просить стягнути з відповідача кошти виплачені, як допомога по безробіттю у сумі 51 593.81 грн. та кошти, витрачені на професійне навчання у сумі 163.34 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378.00 грн.
Представник позивача, що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, поштовим повідомленням за місцем реєстрації, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
11.02.2014 року відповідач ОСОБА_1 через відсутність роботи звернувся до Харківського міського центру зайнятості про надання статусу безробітного (а.с. 19).
Відповідно до наказу № НТ 140218 від 18.02.2016 року ОСОБА_1 було надано статус безробітного та згідно наказу № НТ 140218 від 18.02.2016 року призначено допомогу по безробіттю, як застрахованій особі незалежно від страхового стажу, відповідно до п.п. 1,3,4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307, строком з 18.02.2014 року по 12.02.2015 рік (а.с. 5-6).
Під час перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості ОСОБА_1 був направлений на професійне навчання в Харківський центр професійної технічної освіти державної служби зайнятості за напрямком «Стратегічне планування і розвиток приватного підприємства» для проходження повного курсу підвищення кваліфікації відповідно до робочого плану та робочих навчальних програм зі строком навчання 64 години, з 25 березня 2014 року до 07 квітня 2014 рік. Вартість навчання становить 200, 04 грн. (а.с. 22-24, 26-33).
Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року було проведено розслідуванням страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яким встановлення, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Обласним управлінням «Харківекоресурс» Державного підприємства з питань поводження з відходами, як вторинною сировиною з 29.10.2006 року, працюючи на посаді директора зазначеного підприємства та відповідно до наказу від 18.10.2012 року № 436к, був звільнений 18.10.2012 року (а.с.13 ).
Наказом від 27.03.2014 року ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Обласного управління «Харківекоресурс» Державного підприємства з питань поводження з відходами, як вторинною сировиною з 18 жовтня 2012 року на підставі рішення судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17.02.2016 року (а.с.11-12, 14).
Про вищезазначені обставини ОСОБА_1 не повідомив Харківський міський центр зайнятості.
Відповідно до п.7 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, зазначені накази разом з листами-претензіями, відповідно до яких ОСОБА_1 було запропоновано повернути незаконно отримані кошти у добровільному порядку протягом 15 календарних днів з дня отримання листа-претензії та копії наказу, були направлені відповідачу за місцем його реєстрації (а.с.8, 10, 34).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» в редакції від 05.07.2012 року, безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до п.3 ст. 3 ЗУ «Про зайнятість населення», зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.
Відповідно до 1 ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
Згідно ч. 3 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, зо застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не виконав обовязку, щодо повідомлення про своє поновлення на роботі, що призвело до безпідставної йому виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття.
Частиною 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до ст. 39 вказаного Закону, спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.
На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню на підставі доказів, що були надані суду.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст. 208-209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,
Позов Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі робочого органу Харківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів виплачених як допомога по безробіттю задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості, кошти виплачені, як допомога по безробіттю у сумі 51 593.81 грн (пятдесят одну тисячу пятсот девяносто три ) грн. 81 коп., та кошти, витрачені на професійне навчання у сумі 163.34 (сто шістдесят три ) грн. 34 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378.00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Копію заочного рішення направити за місцем проживання відповідача для відома.

Повний текст рішення надруковано власноручно у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддя М.В.Мамалуй