Справа № 548/2259/15-ц
Провадження №2/548/78/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2016 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Коновод О.В.,

при секретарі - Вовк М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління національної поліції в Харківській області , третя особа - ОСОБА_3 про зняття арешту на автомобіль,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 управління національної поліції в Харківській області , третя особа - ОСОБА_3 про зняття арешту на автомобіль.

Свої вимоги мотивував тим, що в кінці квітня місяця 2006 року у мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, на той час працівника ДАІ УМВС України в Харківській області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (інші дані невідомі) за 3 500 дол. США позивач ОСОБА_1 придбав легковий автомобіль ВАЗ-2108, 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Зі слів продавця у нього малася довіреність без права передовіри.

18 жовтня 2005 року позивач зняв автомобіль з обліку для реалізаціїї і поставив його на облік 27 травня 2006 року в Семенівському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Полтавській області після чого отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серіїї РСА № 247174 та д.н.з. НОМЕР_2 ( Св. КІС389989 19.11.2005 БІРЖОВА УГОДА -1-1976 21.102005, ОСОБА_5 101806 ДЕРГАЧІВСЬКЕ МРЕВ 15.10.1996 ).

Жодних проблем при реєстраціїї у позивача не було оскільки автомобіль пройшов повну перевірку по всім базам даних як Дергачівського так і Семенівського МРЕВ ДАІ.

За час тривалої експлуатаціїї кузов зазначеного автомобіля згнив та прийшов у повну непридатність, що потребувало для його відновлення вкладення значних коштів.

В кінці літа 2015 року позивач випадково, від працівників ДПС ДАІ Лубенського МРВ УМАВ України в Полтавській області, які зупинили його для перевірки документів, а потім і Семенівського МРЕВ ДАІ УМВС України в Полтавській області, куди він негайно звернувся, - дізнався, що ще 22 червня 2006 року на нього накладено арешт.

Лише нещодавно позивачу неофіційно пощастило отримати копію цієї постанови.

В постанові сказано, що в провадженні відділу розслідування особливо важливих справ і злочинів, скоєних організованими групами СУ ГУ МВС України в Харківській області знаходиться кримінальна справа № 10060025, порушена за ознаками скоєння злочинів, передбачених ст. 289 ч.2 КК України.

В ході розслідування було встановлено, що група невстановлених осіб, використовуючи підробні генеральні довіреності на право управління і розпорядження транспортним засобом, складеними від імені власника, незаконно заволодівали транспортним засобом і майновими правами на нього. Після чого, транспортний засіб продавали.

Так, 20 січня 2005 року була зфальсифікована генеральна довіреність на право управління і розпорядження автомобілем: ВАЗ-2108, 1987 року випуску, держ. номер НОМЕР_1, технічний паспорт ХАС № 101806, виданий 15.10.1996 року Дергачівським МРЕВ УДАІ в Харківській області, кузов № ХТА 210800Н0083521, двигун № НОМЕР_3, колір жовтий, власник ОСОБА_3

18 жовтня 2005 року автомобіль був знятий з обліку для реалізаціїї і поставлений на облік 27 травня 2006 року на ім»я ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, держ. номер НОМЕР_2. Технічний НОМЕР_4.

Постанова була винесена з метою забезпечення цивільного позову і повернення майна шляхом накладення арешту, із забороною постановки та зняття обліку, на транспортний засіб: автомобіль ВАЗ-2108, 1987 року випуску, держ. номер НОМЕР_2, технічний НОМЕР_4, кузов № ХТА 210800Н0083521, двигун № НОМЕР_3, власник ОСОБА_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач одразу ж звернулвся до ВДВС Хорольського РУЮ у Полтавській області з усною заявою про наявність виконавчого провадження за даним фактом, але отримав відмову про надання будь-яких довідок без звернення судових органів, оскільки воно було там відсутнє, а постанова про відкриття його не виносилась.

Крім того, за вказаний проміжок часу не можливо зясувати, чи був такий спір насправді, оскільки жодного іншого документа за останні 10 років не отримував в тому числі і цивільного позову.

В звязку з тим, що позивач на час порушення справи не допитувався по ній навіть в якості свідка, до цього часу не отримав жодного рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції а виконавче провадження відсутнє у ВДВС Хорольського РУЮ Полтавської області, як добросовісний набувач майна, придбав автомобіль на законних підставах, більше 10 років безперешкодно користувався ним, та просить суд захистити його порушене право розпорядження власністю шляхом постановлення рішення про скасування арешту на зазначений вище легковий автомобіль.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 управління національної поліції в Харківській області не з"явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, але надали суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення виходячи з наступного.

За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Ст. 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканності самого майна власника. Всі особи мають утримуватись від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні.

За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій, для запобігання такому порушенню.

За ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Судом достовірно встановлено, що в кінці квітня місяця 2006 року у мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, на той час працівника ДАІ УМВС України в Харківській області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (інші дані невідомі) за 3 500 дол. США позивач ОСОБА_1 придбав легковий автомобіль ВАЗ-2108, 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Зі слів продавця у нього малася довіреність без права передовіри. 18 жовтня 2005 року позивач зняв автомобіль з обліку для реалізаціїї і поставив його на облік 27 травня 2006 року в Семенівському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Полтавській області після чого отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серіїї РСА № 247174 та д.н.з. НОМЕР_2 ( Св. КІС389989 19.11.2005 БІРЖОВА УГОДА -1-1976 21.102005, ОСОБА_5 101806 ДЕРГАЧІВСЬКЕ МРЕВ 15.10.1996 ). Жодних проблем при реєстраціїї у позивача не було оскільки автомобіль пройшов повну перевірку по всім базам даних як Дергачівського так і Семенівського МРЕВ ДАІ.

Суд погоджується із позицією позивача , що він є власником даного автомобіля , оскільки про це свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль перебуває у його користуванні, оскільки із позовом про зняття арешту з майна відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» може звернутись особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не є першим власником даного транспортного засобу.З моменту придбання транспортного засобу Позивач майже 10 років безперешкодно користувався та володів автомобілем.

Однак в кінці літа 2015 року позивач випадково, від працівників ДПС ДАІ Лубенського МРВ УМАВ України в Полтавській області, які зупинили його для перевірки документів, а потім і Семенівського МРЕВ ДАІ УМВС України в Полтавській області, куди він негайно звернувся, - дізнався, що ще 22 червня 2006 року на нього накладено арешт.

В постанові сказано, що в провадженні відділу розслідування особливо важливих справ і злочинів, скоєних організованими групами СУ ГУ МВС України в Харківській області знаходиться кримінальна справа № 10060025, порушена за ознаками скоєння злочинів, передбачених ст. 289 ч.2 КК України.

В ході розслідування було встановлено, що група невстановлених осіб, використовуючи підробні генеральні довіреності на право управління і розпорядження транспортним засобом, складеними від імені власника, незаконно заволодівали транспортним засобом і майновими правами на нього. Після чого, транспортний засіб продавали.

Так, 20 січня 2005 року була зфальсифікована генеральна довіреність на право управління і розпорядження автомобілем: ВАЗ-2108, 1987 року випуску, держ. номер НОМЕР_1, технічний паспорт ХАС № 101806, виданий 15.10.1996 року Дергачівським МРЕВ УДАІ в Харківській області, кузов № ХТА 210800Н0083521, двигун № НОМЕР_3, колір жовтий, власник ОСОБА_3 .

Так, як стало відомо суду 12 червня 2008 року Харківським районним судом Харківської області був винесений вирок по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 358 ч. 2 , 289 ч. 2 КК України, згідно якого їх було визнано винними та призначено покарання.

У даному вироці суду про автомобіль ВАЗ-2108, 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 згадується, але його за вироком не визнано речовим доказом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо застосування даних правових норм матеріального права, висловлений згідно постанови у справі № 6-26 цс-13 від 15.05.2013 , здійснено висновок, що право власності особи яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з - під арешту, тобто законодавством про захист права власності поширюються на ці відносини.

Верховним Судом України враховано позицію суду касаційної інстанції про те , що у разі, якщо особа не є учасником кримінального провадження, захист її права власності шляхом звільнення цього майна з під арешту, повинно здійснюватись у відповідності до законодавства про захист права власності.

За результатами розгляду справи ( № 6-29813 св12) Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 05.06.2013 року винесено ухвалу, якою задоволено позовні вимоги про зняття арешту з майна, належного позивачу, який не був учасником кримінального провадження.

Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, які в суду сумніву не викликають, а також враховуючи те , що транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ 2108, 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 не визначався речовим доказом у кримінальному провадженні , власник автомобіля не є підозрюваним, обвинуваченим чи цивільним позивачем по вищезазначеній кримінальній справі, по якій органом досудового слідства було накладено вказане вище обтяження, суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності та звільнення належного йому на праві власності автомобіля з - під арешту.

При розгляді даної справи по суті судом не встановлено у діях позивача неправомірної поведінки при купівлі автомобіля, він має належним чином оформлене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, натомість його право власності є порушеним шляхом накладення арешту.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та їх задоволення з підстав викладених вище.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10-11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління національної поліції в Харківській області , третя особа - ОСОБА_3 про зняття арешту на автомобіль,- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення арешту із забороною постановки та зняття з обліку на належний ОСОБА_1 легковий автомобіль ВАЗ-2108, 1987 року випуску, держ. номер НОМЕР_2, технічний паспорт РСА № 247174, кузов № ХТА 210800Н0083521, двигун № НОМЕР_3, колір жовтий, що винесена 22 червня 2006 року слідчим по особливо важливим справам відділу розслідування особливо важливих справ і злочинів, скоєних організованими групами, СУ ГУ МВС України в Харківській області ст. лейтенантом міліції Маховицьким.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі до Хорольського районного суду в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: