__________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-4825/10
Провадження № 4-с/520/107/16
УХВАЛА

07.09.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву

Київської районної адміністрації Одеської міської ради

про поновлення строку звернення до суду зі скаргою

на дії старшого державного виконавця

Київського відділу державної виконавчої служби

Одеського міського управління юстиції

ОСОБА_1,

за участю боржника по справі ОСОБА_2

про визнання дій незаконними та

про визнання незаконною і скасування постанови

про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради 25.08.2016 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1, за участю боржника по справі ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та про визнання незаконною і скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, в якій просить суд: визнати дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 повязані із винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.03.2016 року незаконними; визнати незаконною та скасувати постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.03.2016 року.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 26.08.2016 року відкрито провадження по справі на підставі вищевказаної скарги Київської районної адміністрації Одеської міської ради та призначено по справі судове засідання.

Представником Київської районної адміністрації Одеської міської ради разом зі скаргою надано до суду заяву про поновлення строку для предявлення до суду скарги на дії державного виконавця та постанову про закінчення виконавчого провадження.

В обґрунтування вказаної заяви представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради посилається на те, що Київським районним судом м. Одеси розглядалася справа №2-4825/2010 за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2 про приведення об'єкту до попереднього стану. 06 вересня 2012 року Київський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист №2-4825/2010 про зобов'язання ОСОБА_2 привести балкон квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану. 12.11.2015р. оригінал виконавчого листа направлено до Київського відділу державної виконавчої служби. 25.04.2016 р. Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з проханням повідомити про результат виконання вищевказаного виконавчого листа. Листом від 27.04.2016 року, (який Київська районна адміністрація Одеської міської ради отримала нарочно 02.06.2016р., про що свідчить підпис представника в матеріалах виконавчого провадження), Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеси повідомив, що 10.03.2016р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради стверджує, що постанова про закінчення виконавчого провадження на адресу Київської районної адміністрації не надходила. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження 02.06.2016р., представнику стало відомо, що виконавче провадження закінчено на підставі п.11 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Як стверджує представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради, в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази направлення до суду виконавчого листа, оскільки в супровідному листі спрямованому до суду від 10.03.2016р. в додатках зазначена лише постанова. Оскільки докази направлення виконавчого листа до суду відсутні, отже оригінал виконавчого листа знаходиться у державного виконавця, у зв'язку з чим до Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 08.06.2016р. було направлено лист з проханням відкрити виконавче провадження на виконання виконавчого листа від 06.09.2012р. по справі №2-4825/2010. Проте відповідь на вищевказаний лист не надійшла на адресу Київської районної адміністрації. З телефонної розмови з державним виконавцем представнику Київської районної адміністрації Одеської міської ради стало відомо, що оригінал виконавчого листа відсутній, у зв'язку з направленням його до суду. Київська районна адміністрація Одеської міської ради своїм листом від 08.07.2016 р. просила виконавчу службу надати докази направлення виконавчого листа до суду, листом від 10.07.2016р. (вх. до КРА ОМР від 19.07.2016р.) надано копію з розносної книги для місцевої кореспонденції, зі штампом від 13.05.2016р. На підставі чого 21.07.2016р. Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду з запитом про наявність виконавчого листа у матеріалах справи. Листом від 02.08.2016р. (вх. до КРА ОМР від 18.08.2016р.) Київським районним судом м. Одеси повідомлено, що в матеріалах справи виконавчий лист відсутній. Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради у заяві посилається, що Київською районною адміністрацією Одеської міської ради вжито всі можливі заходи для виконання рішення суду та відновлення виконавчого провадження та керуючись ст. 73 Цивільного процесуального кодексу України, просить поновити строк для пред'явлення скарги на дії державного виконавця та постанову про закінчення виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою підтримав та просив суд її задовольнити, поновити строк звернення до суду та продовжити розгляд справи.

Зазначаємо, що згідно зі ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 385 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Пунктом 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року за № 6, також встановлено, що суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року за № 6 зазначено, що строки звернення до суду зі скаргою є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

З наданих до суду документів вбачається, що 10.03.2016 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4825/2010, виданого 06.09.2012 року Київським районним судом міста Одеси про зобовязання ОСОБА_2 привести балкон квартири АДРЕСА_2, до попереднього стану, на підставі п.11 ч.1 ст.49, 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Як стверджує у скарзі сам представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради, то згідно з листом від 27.04.2016 року, (який Київська районна адміністрація Одеської міської ради отримала нарочно 02.06.2016р., про що свідчить підпис представника в матеріалах виконавчого провадження), Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеси повідомив, що 10.03.2016р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Тобто 02 червня 2016 року Київській районній адміністрації Одеської міської ради стало відомо про постанову від 10.03.2016 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4825/2010, виданого 06.09.2012 року Київським районним судом міста Одеси.

Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради також у скарзі підтвердив, що 02 червня 2016 року він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4825/2010, виданого 06.09.2012 року Київським районним судом міста Одеси, та йому стало відомо з яких причин державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 10.03.2016 року.

Тобто строк звернення до суду у Київської районної адміністрації Одеської міської ради зі скаргою на дії державного виконавця та щодо оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження почався з 02 червня 2016 року до 13 червня 2016 року та сплив 14 червня 2016 року.

Суд враховує, що тривалість і правила обчислення строку звернення до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку. Строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.

При цьому тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на звернення до суду зі скаргою. Відповідно тривалість строку звернення до суду не залежить від того, коли було фактично пред'явлено скаргу.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до суду починається від дня виникнення права на звернення до суду з відповідною скаргою, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зауважити, що встановлення строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Цивільним процесуальним Кодексом України, певних процесуальних дій.

Щодо посилань представника Київської районної адміністрації Одеської міської ради про те, що Київською районною адміністрацією Одеської міської ради вжито всі можливі заходи для виконання рішення суду та відновлення виконавчого провадження, зазначаємо наступне.

З наданих до скарги документів вбачається, що Київська районна адміністрація Одеської міської ради після того, як представник дізнався про винесену державним виконавцем постанову про закінчення виконавчого провадження від 10.03.2016 року, починаючи з 08 червня 2016 року по 18 серпня 2016 року зясовував питання де перебуває оригінал виконавчого листа №2-4825/2010, виданого 06.09.2012 року Київським районним судом міста Одеси, який на підставі спірної постанови за повідомленням державного виконавця був надісланий до Київського районного суду міста Одеси.

Зазначаємо, що пошук оригіналу виконавчого листа, не перешкоджає зверненню до суду зі скаргою на дії державного виконавця та оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження, у разі не згоди, з того часу, як Київській районній адміністрації Одеської міської ради стало відомо про її постановлення, оскільки у разі втрати оригіналу виконавчого листа, Цивільним процесуальним Кодексом України встановлений порядок видачі дублікату виконавчого листа (ст.370 ЦПК України), та у разі пропуску строку предявлення виконавчого документа до виконання, Цивільним процесуальним Кодексом України встановлений порядок поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання (ст.370 ЦПК України).

Також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України).

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

До скарги представником Київської районної адміністрації Одеської міської ради не надано доказів на підтвердження саме поважності пропуску строку для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця та постанову про закінчення виконавчого провадження, у звязку з чим заява Київської районної адміністрації Одеської міської ради про поновлення строку для предявлення до суду скарги на дії державного виконавця та постанову про закінчення виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 72 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скарга Київської районної адміністрації Одеської міської ради на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1, за участю боржника по справі ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та про визнання незаконною і скасування постанови про закінчення виконавчого провадження підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 72, 73, 384-385ЦПК України України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Київської районної адміністрації Одеської міської ради про поновлення строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця та постанову про закінчення виконавчого провадження відмовити.

Скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської ради на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1, за участю боржника по справі ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та про визнання незаконною і скасування постанови про закінчення виконавчого провадження - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий Калініченко Л. В.