АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/12/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/1032/К/16 Бардін О.С.
Категорія - 23 (I) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Соколан Н.О.,

за участі секретаря: Петренко К.І.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 лютого 2016 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Криворізької центральної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про виключення майна з акту опису й арешту,-

В С Т А Н О В И Л А:

15 червня 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся з позовом до Криворізької центральної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про виключення майна з акту опису й арешту.

Позов обґрунтовано тим, що на підставі договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд від 27.06.2013 р. серія та номер 148 було придбано комплекс будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1

06 серпня 2013 року між ПП «Модуль КР» та ним, ФОП ОСОБА_2, був укладений договір оренди нежилих приміщень, відповідно до умов якого він передав в оренду ПП «Модуль КР» вказаний комплекс будівель та споруд.

У червні 2014 року ним було придбано бензоколонку 1 КЕД-50-0,25-2-1 «Наіна-Д72-2П-С», 1шт. 2008 р.в. Республіка Молдова, складену самостійно з наступних частин: електронної частини «Старт» (Республіка Молдова); дозатор 1 «Adast» (Чехія): № 130/01/VІІІ; паливний насос № 1 1 «Adast» (Чехія): № 453/01; дозатор № 2 «Adast» (Чехія): № 139/01/VІІІ; паливний насос № 2 Adast» (Чехія): № 441/01.

01 липня 2014 року було укладено додаткову угоду № 1 до договору, пунктом якої внесено зміни до п.1.1. договору та бензоколонку 1 КЕД-50-0,25-2-1 «Наіна-Д72-2П-С» включено до предмету оренди.

З 01 серпня 2014 року та на даний час вказана бензоколонка надана в суборенду ТзОВ «КРИВБАСОПТІМА» на підставі договору суборенди № СО-01/08-35 від 01.08.2014р. вказане товариство отримало дозвіл Криворізького гірничопромислового територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України № 465.14.15 від 14 серпня 2014 р., відповідно до якого йому дозволяється експлуатувати колонку.

22 травня 2015 року державним виконавцем Довгинцівського ВДВС Масником А.С. було складено акт опису та арешту майна в рамках виконавчого провадження при примусовому виконання постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08.01.2014 р. Згідно акту було описано роздавальну колонку біло-синього кольору АДРЕСА_1 на описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користування ним, а саме: заборона відчуження. Описане майно передане під відповідальне зберігання головному інженеру ПП «Модуль КР» Дерію О.І.

Позивач просив суд поновити строк для оскарження акту опису, який було пропущено з поважних причин, та виключити з акту опису та арешту майна від 22.05.2015 року державним виконавцем Довгинцівського ВДВС Масником А.С. роздавальну колонку біло-синього кольору АДРЕСА_1

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 лютого 2016 року позивачу відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Крім того в апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції проігноровано надані позивачем докази, зокрема не враховано, що роздавальна колонка була зібрана з певних складових частин, та Довгинцівським ВДВС підтверджено, що ними було описано хибну бензоколонку.

Крім того не враховано, що бензоколонка 1 КЕД-50-0,25-2-1 «Наіна-Д72-2П-С» належить на праві власності позивачу, та була передана в оренду ПП «Модуль КР», а накладення арешту на вказане майно порушує права позивача.

Також судом не враховано, що відповідачі не заперечували проти покладених у підставу позову фактів, а справу розглянуто з порушенням строків, передбачених ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає у повні мірі.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ФОП ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець правомірно здійснював виконавчі дії щодо опису та арешту майна на виконання постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.01.2014 р., яка не оскаржена та набрала законної сили.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 11, 25 Закону України «Про виконавче провадження», з відповідними змінами (надалі - Закон), державний виконавець під час відкриття або здійснення виконавчого провадження має право накласти арешт на майно боржника.

Згідно зі ст. 57 зазначеного Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Положеннями ст.60 даного Закону передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до роз'яснень викладених у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

У пункті 4 постанови Пленум Верховного Суду України від 27.06.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз'яснено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на право володіння ним. Відповідачами у справі є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізовано.

В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім, власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав.

Разом з тим, відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводити факт належності особі майна, яке включено до акту опису та на яке накладено арешт можна будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть відповідні розрахункові квитанції, фіскальні чеки та накладні.

Але, в порушення вимог ст.10,60 ЦПК України, ФОП ОСОБА_2 не надано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження свого права власності на бензоколонку 1 КЕД-50-0,25-2-1 «Наіна-Д72-2П-С» на момент прийняття постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.01.2014 р., яка не оскаржена та набрала законної сили.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що роздавальна колонка була зібрана з певних складових частин, та Довгинцівським ВДВС підтверджено, що ними було описано хибну бензоколонку не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача, оскільки Актом державного виконавця від 28.01.2016 року було уточнено складові частини роздавальної колонки по АДРЕСА_1 на яку складено акт опису та арешту майна від 22.05.2015 р.: бензоколонка заправна «Наіна-Д72-2П-С», яка складається з: лічильника електронного 380V Nic M8163553; дозатора «Adast» № 130/01/VІІІ; паливного насоса «Adast» № 453/01; дозатора «Adast» № 139/01/VІІІ; паливного насоса «Adast» № 441/01/ (а.с.89).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що бензоколонка 1 КЕД-50-0,25-2-1 «Наіна-Д72-2П-С» належить на праві власності позивачу, та була передана в оренду ПП «Модуль КР», а накладення арешту на вказане майно порушує права також не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог позивача, оскільки на момент прийняття постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.01.2014 року про накладення стягнення з конфіскацією виготовленої продукції, яка не оскаржена та набрала законної сили, бензоколонка 1 КЕД-50-0,25-2-1 «Наіна-Д72-2П-С» не належала позивачу на праві власності.

Доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема те, що відповідачі не заперечували проти покладених у підставу позову фактів, а справу розглянуто з порушенням строків, передбачених ЦПК України не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді справи, не призвели до неправильного вирішення справи.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: