Провадження 2/201/2478/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 листопада 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого: судді - Ходаківського М.П.,

за участі: секретаря судового засідання Максимової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позову посилається на те, що 13 квітня 2014 року з вини відповідача, який керував автомобілем «ВАЗ 2102», д/н 04 297 АН, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті вищезазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, який належить йому на праві власності. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Амур Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2014 року. Відповідно до висновку експерта розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб складає 14 597,15 грн. На дату ДТП відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників транспортних засобів. 27 травня 2014 року ОСОБА_2 подав до М(т)СБУ заяву про отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем, внаслідок чого позивач виплатив ОСОБА_2 12 164,29 грн. Крім того, М(т)СБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 771,12 грн., а всього 12 935,41 грн. Листами позивач звертався до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, проте сума відповідачем не була сплачена.

Представником позивача надано до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного порядку вирішення справи не заперечував (а.с. 19-20).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 13 квітня 2014 року з вини ОСОБА_3, який керував автомобілем «ВАЗ 2102», д/н 04 297 АН, відбулася дорожньо-транспортна пригода з автомобілем «Хюндай Акцент», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 В результаті ДТП вказані автомобілі отримали механічні ушкодження.

Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 7).

Згідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністратвине правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із звітом про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю колісного транспортного засобу № 24/04/14 від 22 квітня 2014 року, вартість матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля «Хюндай Акцент», д/н НОМЕР_2, складає 14 597,15 з ПДВ (а.с. 9).

На дату ДТП відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників транспортних засобів. 27 травня 2014 року ОСОБА_2 подав до М(т)СБУ заяву про отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду (а.с. 8).

Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України № 4109 від 01 серпня 2014 року наказано виплатити ОСОБА_2 12 164,29 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 10-11), та сплачено вказану суму на рахунок ОСОБА_2 (а.с.12)

Крім того, М(т)СБУ понесло витрати на аварійного комісара, послуги якого було надано ТОВ Юридичне агентство «Вікторія», в розмірі 771,12 грн. (а.с. 12, 28)

Листами позивач звертався до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, проте сума відповідачем не була сплачена (а.с. 23, 24).

Листом від 28 серпня 2014 року ОСОБА_1 просив позивача не стягувати з нього запропоновані збитки.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників транспортних засобів, дані спірні правовідносини регулюються загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому суд вважає, що виплачена сума страхового відшкодування підлягає стягненню з ОСОБА_1 в порядку регресу.

Відповідно до вимог чинного законодавства на суд як на державний орган покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку із чим суд має право й зобов'язаний визначити характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, встановити склад осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до положень п. 35.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, позивач має право вимагати сплати страхового відшкодування як від власника, так і від водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України обґрунтованими та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 12 164,29 грн. а також витрати на аварійного комісара в розмірі 771,12 грн.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: 49000, АДРЕСА_1) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, бульвар Русанівський, буд. 8, р/р 871 в ПАТ «Укрексімбанк» м. Київ, МФО 322313, Код 21647131) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 12 164 (дванадцять тисяч сто шістдесят чотири) гривні 29 копійок, а також витрати на аварійного комісара в розмірі 771 (сімсот сімдесят одна) гривні 12 копійок, а всього разом 12 935 (дванадцять тисяч девятсот тридцять пять) гривень 41 копійку.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: 49000, АДРЕСА_1) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, бульвар Русанівський, буд. 8, р/р 871 в ПАТ «Укрексімбанк» м. Київ, МФО 322313, Код 21647131) сплачений судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя М.П. Ходаківський