Єдиний унікальний номер 243/9405/15-ц Номер провадження 22-ц/775/42/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 січня 2016 року м. Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Дундар І.О., Корчистої О.І.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2015 року у справі за позовом скаргу ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемвугілля» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемвугілля» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення його прав і законних інтересів, норм матеріального права, та зазначає, що рішення суду було постановлене не на підставі, не в межах повноважень, не в спосіб, що передбачений законами та Конституцією України. Вважає, що рішення суду про відмову у задоволенні позову ґрунтується на припущеннях. Він навів суду докази наявності нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з липня 2014 року по дату звільнення 16 квітня 2015 року. Проте, відповідач не надав суду доказів відсутності заборгованості по зарплаті щодо нього.

В судове засідання апеляційного суду позивач та його представник не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать отримані ними телефонограми та судові повістки в електронній формі за допомогою SMSповідомлення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. З доводами апеляційної скарги не погодився, вважав рішення суду першої інстанції законним та просив його залишити без змін.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював на СП «Шахта ім. В.І. Леніна» ДП «Артемвугілля» та був звільнений з підприємства 16.04.2015 року. Позивачем на підтвердження своїх вимог надано довідку від 24.08.2015 року, видану СП «Шахта ім. В.І. Леніна» ДП «Артемвугілля» про наявність заборгованості з заробітної плати перед ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надана позивачем довідка про наявність заборгованості не є належним доказом, та рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки вона є похідною від вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Такі висновки суду відповідають нормам закону та фактичним обставинам справи.

З довідки №07/363, виданої 24 серпня 2015 року, вбачається, що позивач працював в СП «Шахта ім. В.І. Леніна» ДП «Артемвугілля» гірничим майстром, у січні 2015 року відпрацював один день, звільнений 16 квітня 2015 року, середня заробітна плата складає 355,06 грн. На довідці маються відбитки штампу та печатки з назваю підприємства та адресою його знаходження: м. Горлівка Донецької області, вул. Колесніченко, 1 (а.с. 9).

З заперечення ДП «Артемвугілля» проти позову від 5 жовтня 2015 року, яке надіслано на адресу суду першої інстанції, вбачається, що відповідно до наказу Державного підприємства «Артемвугілля» №1 від 28 листопада 2014 року будь-які документи (складені, підписані, скріплені печаткою тощо) від імені Державного підприємства «Артемвугілля» або його структурних підрозділів у місті Горлівці Донецької області вважаються недійсними та такими, що не спричинять правових наслідків для підприємства.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З аналізу наведених вище норм закону та наявних в матеріалах справи доказів, апеляційний суд приходить до висновку, що надані на підтвердження позовних вимог довідки про наявну заборгованість по зарплаті та середній заробіток не можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог, оскільки мається наказ про недійсність будь-яких документів (складених, підписаних, скріплених печаткою тощо) від імені Державного підприємства «Артемвугілля» або його структурних підрозділів у місті Горлівці Донецької області. Цей наказ не оскаржений та є дійсним, і у суду нема підстав не приймати його до уваги.

Позивач не надав інших переконливих доказів своїх позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Виходячи з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованої відмови у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку є безпідставними.

Що стосується доводів апеляційної скарги про безпідставну відмову у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки судом першої інстанції не встановлено наявності заборгованості по зарплаті перед позивачем і у звязку з цим порушення його прав та законних інтересів, тому доводи апеляційної скарги щодо заподіяння позивачеві моральної шкоди, апеляційним судом також не беруться до уваги по наведеним вище мотивам.

За вказаних обставин, висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Враховуючи зазначено вище, а також те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 24 грудня 2015 року ОСОБА_1 за його клопотанням відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемвугілля» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди до ухвалення судового рішення у справі.

Судовий збір ОСОБА_1 не сплачений. Тому з нього в дохід держави необхідно стягнути не сплачений судовій збір за подання апеляційної скарги в розмірі 535,92 грн. (487,20 грн.Х110%).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави (Державна судова адміністрація України, 050" (ознака 80), код ЕДРПОУ суду 37868870, пункт 1.14, розрахунковий рахунок 0015, одержувач - Артемівське УК /м. Артемівськ/ 22030001, ЄДРПОУ - 37868870, МФО 834016, банк: ГУ ДКУ у Донецькій області) судовий збір в розмірі 535,92 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: