АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Карпушина Г.Л.

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль" на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль" про стягнення відсотків по вкладам, пені, а також 3% річних від суми боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду із позовом доПублічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль" про стягнення відсотків по вкладам, пені, а також 3% річних від суми боргу.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 14 травня 2008 року він уклав з банком договір банківського вкладу № 20/02-02/19 на підставі якого передав відповідачу 24 400 доларів США строком на 6 місяців з виплатою 21 % річних, який в подальшому був продовжений до 14 травня 2009 року.

01 грудня 2008 року між ними укладено договір банківського вкладу № 20/02-02/18, на підставі якого передав відповідачу 710 євро строком на шість місяців з виплатою 18 % річних, а 24 лютого 2009 він уклав з відповідачем договір банківського вкладу № 20/02-02/09 на підставі якого передав відповідачу 20 000 доларів США строком на дванадцять місяців (до 24.02.2010 року) з виплатою 25 % річних.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2014 року встановлено наведені обставини та стягнуто кошти за вкладами.

Посилаючись на те, що проценти за вкладом та 3% річних на суму боргу повинні сплачуватися банком по день фактичного розрахунку, а рішення суду банком виконано лише 20 лютого 2014 року, позивач просив стягнути із банку пеню за несвоєчасне виконання грошових зобовязань в розмірі 0,05% за кожен день прострочення за період з 29 липня 2013 року по 20 лютого 2014 року, 3% річних від суми боргу за період з 27 лютого 2013 року по 20 лютого 2014 року, а також проценти за вкладами з моменту закінчення строків дії депозитних договорів по день фактичного повернення вкладів.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2015 року позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про стягнення відсотків по вкладам, пені, а також 3% річних від суми боргу задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на користь ОСОБА_3 по договору на вклад Універсальний №20/02-02/19 від 14 травня 2008 р.:

суму відсотків у розмірі 24 454,81 долари США (386011,83 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 р. - 100 доларів США - 1578.47 гри.);

суму пені у розмірі 2 513,20 доларів США (39 670,10 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 р. - 100 доларів США - 1578.47 грн.);

суму 3 % річних від суми боргу у розмірі 717,96 доларів США(11 332,78 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 р. - 100 доларів США 1 578.47 грн.);

по Договору на вклад Універсальний № 20/02-02/18 від 01 грудня 2008 p.:

суму відсотків у розмірі 603,63 євро (11032,60 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 p. - 100 євро - 1 827.71 грн.);

суму пені у розмірі 72,10 євро (1 317,77 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 p. - 100 євро 1 827.71 грн.);

суму 3 % річних від суми боргу у розмірі 20,89 євро (381,80 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 р.- 100 євро 1 827.71 грн.);

по Договору на вклад Універсальний (поточний конвертаційний) № 20/02-02/09 від 24 лютого 2009 p.:

суму відсотків у розмірі 19 945,20 доларів СІІІА (314828,99 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 р. - 100 доларів США 1 578.47 грн.);

суму пені у розмірі 2060 доларів США (32 516,48 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.01.2015 р. - 100 доларів США 1 578.47 грн.);

суму 3 % річних від суми боргу у розмірі 588,49 доларів США (9 289,13 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.00 21.07.2015 р -100 доларів США -1 578.47 грн.)

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3 654 грн.

З даним рішенням суду не погодився ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невірне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що факт укладення договорів та наявність зобовязань Банку перед позивачем за договорами на вклад «Універсальний» від був встановлений лише рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12.02.2014 року, яке ОСОБА_2 належним чином виконав свої зобовязання, у звязку з чим дії Банку не можуть вважатися такими, що прострочені у розумінні ст. 612 ЦК України.

Також, апелянт вважає, що місцевим судом не враховано і не надано належної оцінки умовам договорів на вклад «Універсальний», які були встановлені судовим рішенням та мають істотне значення для правильного вирішення спору, а саме, пункту п. 2.4.5 кожного Договору, відповідно до якого ОСОБА_2 не нараховує відсотки після закінчення строку вкладу, визначеного у п. 1.1. Договору. Крім того, апелянт вказує на те, що позивачем було пропущено строк позовної давності, однак суд безпідставно не задовольнив клопотання Банку про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Дана справа неодноразово була предметом розгляду в судах, внаслідок чого ухвалювалися наступні рішення.

Так, рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2015 року скасовано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2015 року та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року скасовано рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2015 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14 травня 2008 року ОСОБА_3 уклав з ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», договір банківського вкладу № 20/02-02/19, на підставі якого передав відповідачу 24 400 доларів США строком на 6 місяців (до 14 листопада 2008 року) з виплатою 21 % річних, який в подальшому був продовжений до 14 травня 2009 року.

01 грудня 2008 року між ними укладено договір банківського вкладу № 20/02-02/18, на підставі якого ОСОБА_4 передав банку 710 євро строком на 6 місяців (до 01 червня 2009 року) з виплатою 18% річних, а 24 лютого 2009 року він уклав з відповідачем договір банківського вкладу № 20/02/-02/09 на підставі якого передав 20 000 доларів США строком на дванадцять місяців (до 24 лютого 2010 року) з виплатою 25 % річних.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2014 року стягнуто з ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» на користь ОСОБА_3:

- за договором №20/02-02/19 від 14 травня 2008 року: суму депозитного вкладу 24 400 доларів США, несплачені відсотки 4 326,45 доларів США, пеню 4 453 долари США, 3% річних 2 771,57 доларів США, а всього 35 951,02 долари США;

- за договором №20/02-02/18 від 01 грудня 2008 року: суму депозитного вкладу 710 євро, несплачені відсотки 63,70 євро, пеню 47,20 євро, 3% річних 79,59 євро, а всього 900,49 євро;

- за договором №20/02-0209 від 24 лютого 2009 року: суму депозитного вкладу 20 000 доларів США, несплачені відсотки 4 996,85 доларів США, пеню 3 650 доларів США, 3% річних 1 800 доларів США, а всього 30 446, 85 доларів США.

Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2014 року банком виконано в повному обсязі 19 лютого 2014 року шляхом перерахування коштів ОСОБА_3 на банківський рахунок в іншому банку (а.с.59, 60, 61). Позивач отримав кошти 20 лютого 2014 року, що підтверджується довідкою Філії-Полтавського облуправління АТ «Ощадбанк» ТВБН №10016/0157 від 24 липня 2014 року (а.с. 22).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що день фактичного повернення коштів по вкладам - 20 лютого 2014 року, а тому позовні вимоги в повному обсязі є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Проте повністю, з таким висновком місцевого суду, колегія суддів не може погодитися виходячи з наступних підстав.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Закінчення строку дії договору у разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом, тобто не звільняє банк від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє вкладника права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору за неналежне виконання його умов, та ЦК України. Періодом нарахування санкцій є час із моменту настання строку повернення вкладу із процентами до дня фактичного отримання цих сум вкладником.

Таке розуміння наведених норм відповідає висновкам Верховного Суду України про їх застосування, викладеним у постановах № 6-1891цс15 від 11 листопада 2015 року, № 6-36цс15 від 10 червня 2015 року, № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року, № 6-140цс13 від 25 грудня 2013 року, № 6-247цс14 від 28 січня 2015 року.

Пункт 4.1. договорів банківського вкладу визначає, що у випадку необґрунтованого неповернення банком суми вкладу в строк, визначений у п. 1.1., банк виплачує пеню у розмірі 0, 05 % від неповерненої суми вкладу за кожен день затримки виплати.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Договори банківського вкладу у справі не містять визначеного розміру процентної ставки за користування грошовими вкладами у разі неналежного виконання зобов'язань за договорами після закінчення терміну їх дії, у такому разі застосовуються норми ст. 1070 ЦК України, на підставі якої з банку підлягають стягненню проценти за процентною ставкою у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-1891цс15 від 11 листопада 2015 року, № 6-36цс15 від 10 червня 2015 року).

З матеріалів справи вбачається, що у пункті 2.4.5. договорів банківського вкладу забороняється нараховувати проценти на вклад після закінчення строку вкладу у розмірі, що діяв у період строку вкладу, тобто у розмірі 21 % річних на вклад від 14 травня 2008 року, 18 % річних на вклад від 01 грудня 2008 року та 25 % річних на вклад від 24 лютого 2009 року.

Скасовуючи попереднє рішення суду апеляційної інстанції, ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі звернув увагу суду на застосування статті 1070 ЦК України до даних правовідносин.

Оскільки умов щодо встановлення іншого розміру процентної ставки після закінчення строку дії договорів банківського вкладу сторони не визначили, колегія суддів приходить до висновку, що до спірних правовідносин застосовуються положення ст. 1070 ЦК України.

З урахуванням викладеного, виходячи з наданих відповідачем рішень щодо зміни розміру граничних відсоткових ставок за поточними рахунками фізичних осіб, а саме: рішення №7/1 від 01 лютого 2007 року, рішення № 100302/РІ/1 від 02 березня 2010 року, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення пені та 3% річних за договорами вкладу є обґрунтованим, а в частині стягнення відсотків таким, що не відповідає обставинам справи.

Так, згідно рішення № 7/1 комітету з управління активами та пасивами банку від 01 лютого 2007 року встановлена відсоткова ставка по поточних рахунках фізичних осіб у доларах США 0,5%, у валюті Євро 0,25%, а згідно рішення № 100302/РІ/1 Комітету від 02 березня 2010 року знижено відсоткові ставки по строкових вкладах фізичних осіб, зокрема у доларах США на 1,00% - 1,50%. Такі зміни введено в дію з 05 березня 2010 року.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скаргиПублічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль", скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2015 року в частині стягнення суми по договорам на вклад «Універсальний», з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, стягнувши на його користь з відповідача по договору на вклад «Універсальний» № 20/02-02/19 від 14 травня 2008 року суму відсотків у розмірі 63,30 доларів США, по договору на вклад «Універсальний» №20/02-02/18 від 01 грудня 2008 року суму відсотків у розмірі 1,76 євро, по договору на вклад «Універсальний» № 20/02-02/09 від 24 лютого 2009 року суму відсотків в розмірі 12,71 доларів США.

В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, оскільки місцевий суд вірно стягнув з відповідача на користь позивача пеню за прострочення зобовязань та застосував ст. 625 ЦК України. Доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновки суду.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль" - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2015 року скасувати в частині стягнення суми відсотків по договорам на вклад «Універсальний».

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль" про стягнення відсотків по вкладам, пені, а також 3% річних від суми боргу задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «ОСОБА_2 аваль» на користь ОСОБА_3 по договору на вклад «Універсальний» № 20/02-02/19 від 14 травня 2008 року суму відсотків у розмірі 63,30 доларів США, по договору на вклад «Універсальний» №20/02-02/18 від 01 грудня 2008 року суму відсотків у розмірі 1,76 євро, по договору на вклад «Універсальний» № 20/02-02/09 від 24 лютого 2009 року суму відсотків в розмірі 12,71 доларів США.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_5 /підпис/ ОСОБА_6

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: