Справа № 727/5142/16-ц
Провадження № 2/727/1538/16
15 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Смотрицького В.Г.
при секретарі Вальчук М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення, -
Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення, посилаючись на те, що вона в відповідачем з 08 жовтня 1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого в них 10 серпня 1994 року народився син ОСОБА_3.
В 2003 році вона, її син, відповідач та його батьки стали співвласниками квартири АДРЕСА_1, що належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності САА/984772 від 23.04.2003р., виданим Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради.
В 2004 році вони з відповідачем припинили подружні стосунки, проживали окремо. Вона разом із сином час від часу проживали у її матері в квартирі АДРЕСА_2, яка є непрацездатною особою, часто хворіла та потребувала сторонньої допомоги.
Незважаючи на припинення подружніх стосунків з чоловіком, вона з сином підтримували відносини із батьками відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вона допомагала їм по господарству, надавала догляд при хворобі, приймала участь у їх похованні.
Однак, після смерті батьків відповідача: свекра ОСОБА_5, який помер в 2005 році, та свекрухи ОСОБА_4, яка померла в 2009 році, відповідач, одразу після похорон, забрав ключі, змінив замки на вхідних дверях і не впускає її в спільну квартиру, сховав правовстановлюючі документи на квартиру, розрахункові книжки для сплати комунальних послуг.
Свою відмову щодо не допуску в квартиру, відповідач мотивує тим, що ні вона, ні їхній син не є власниками квартири, тому не мають право в ній проживати, а ця квартира дісталась йому від його батьків і він єдиний має на неї право власності.
Починаючи з 2009 року, відповідно до довідки ПП «Житлосервіс» №491 від 24 березня 2016 року, вона разом із сином постійно проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації.
22 березня 2016 року вона звернулась із заявою про злочин до Шевченківського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, в якій повідомила про вчинення її чоловіком ОСОБА_2 по відношенню до неї, як співвласника квартири, протиправних дій за ст. 356 КК України, на яку 25 травня 2016 року було отримано відповідь про відсутність у діях її чоловіка складу кримінального правопорушення, так як мають місце цивільно-правові відносини.
У висновку Шевченківського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області № 4921 від 30 березня 2016 року зазначено, що перевіркою матеріалів та в розмові з ОСОБА_2 встановлено, що він з дружиною ОСОБА_2 на протязі 10 років не проживає, коли вона переїхала, то ніколи не телефонувала та не намагалась вїхати в квартиру.
Вказані пояснення відповідача суперечать висновкам, викладеним в акті складеного КЖРЕП №14, згідно якого працівниками КЖРЕП №14 засвідчено, що вона не може потрапити в квартиру АДРЕСА_3 у Чернівці, так як за її відсутності були зміненні замки на вхідних дверях.
Вона не може здійснювати своє право власності, оскільки відповідач чинить перешкоди у цьому, не впускає її в квартиру, забравши у неї ключі, документи від квартири, у звязку із цим, на сьогоднішній день у неї та її сина відсутнє постійне місце проживання, що змушує їх шукати притулок у родичів.
А тому просила суд зобовязати відповідача ОСОБА_2 усунути їй перешкоди в користуванні квартирою № 8 в будинку № 13-Б по вул. Коперника м. Чернівці шляхом вселення її в квартиру та передачі ключів він неї та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору.
Представник позивачки в судове засідання не зявилась, звернулась до суду з заявою, в якій позов підтримує, справу просить розглянути в її відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повісткою за місцем реєстрації, про причини неявки суду не повідомив, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутностіі за згодою представника позивачки винести заочне рішення.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 08 жовтня 1993 року у відділі ЗАГС Борщівського району Київської області за актовим записом № 121, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.23). Під час шлюбу в них 10 серпня 1994 року народився син ОСОБА_3.
В 2003 році позивачка ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2, їх син та батьки відповідача стали співвласниками квартири АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності САА/984772 від 23.04.2003р., виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, що підтверджується копіями відомостей з єдиного державного реєстру (а.с.12).
В 2004 році сторони припинили подружні стосунки, проживали окремо. Позивачка разом із сином час від часу проживали у її матері в квартирі АДРЕСА_2, а починаючи з 2009 року постійно проживали за вищевказаною адресою без реєстрації, що підтверджується довідкою ПП «Житлосервіс» №491 від 24 березня 2016 року (копія на а.с.14).
Після смерті батька відповідача ОСОБА_5, який помер в 2005 році, та матері відповідача ОСОБА_4, яка померла в 2009 році, відповідач, одразу після похорон, забрав ключі, змінив замки на вхідних дверях і не впускає позивачку в спільну квартиру, сховав правовстановлюючі документи на квартиру, розрахункові книжки для сплати комунальних послуг, посилаючись на те, що ні позивачка, ні їхній син не є власниками квартири, тому не мають право в ній проживати, а ця квартира дісталась йому від його батьків і він єдиний має на неї право власності.
У звязку з перешкодою в користуванні квартирою позивачка ОСОБА_1 зверталася з заявою про злочин до Шевченківського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, однак згідно висновку у діях відповідача відсутній склад кримінального правопорушення, так як мають місце цивільно-правові відносини, що підтверджується заявою, висновком та повідомленням (копії на а.с.9-11).
Відповідно до акту КЖРЕП №14 від 22.06.2016 року позивачка ОСОБА_1 не може потрапити до квартири у звязку з тим, що за час її відсутності були змінені замки на вхідних дверях (копія а.с.7).
Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За статтею ст. 383 ч.1 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
У ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За таких обставин, позивачка ОСОБА_1, як співвласник квартири, та яка зареєстрована у спірній квартирі на підставі ст.ст. 383 ч.1, 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійснення нею права користування та розпорядження своїм майном та вселення в квартиру.
Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що належить зобовязати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою № 8 в будинку № 13-Б по вул. Коперника м. Чернівці шляхом вселення її в квартиру та передачі ключів він неї, задовольнивши повністю позовні вимоги, а також згідно ст.88 ч.1 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., сплачені згідно квитанції (а.с.1).
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.317, 319, 321, 369, 383, 386, 391 ЦК України , ст.150 ЖК УРСР, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 217, 218 ЦПК України, суд,-
Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою № 8 в будинку № 13-Б по вулиці Коперника м. Чернівці, шляхом вселення ОСОБА_1 в квартиру та передачі їй ключів від замків вхідних дверей цієї квартири.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.
З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 18 листопада 2016 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: