АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Бреславського О. Г., Савчук М. В.,

секретар Тодоряк Г. Д.

з участю заявника ОСОБА_1, його представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2016 року,

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Зазначав, що на підставі рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2014 року у справі за його позовом про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини 23 жовтня 2014 року Шевченківським районним суду м. Чернівці був виданий виконавчий лист №727/10594/13-ц.

Після відкриття виконавчого провадження виконавчий лист знаходився спочатку у Шевченківському, а далі у Першотравневому ВДВС Чернівецького міського управління юстиції.

Постановою державного виконавця Першотравневого ВДВС від 29 січня 2015 року виконавчий лист йому повернуто на підставі заяви.

У подальшому впродовж річного строку він 22 січня 2016 року повторно звернувся до Першотравневого ВДВС із заявою про прийняття до виконання згаданого виконавчого листа.

Постановою державного виконавця Першотравневого ВДВС від 22 січня 2016 року у відкритті виконавчого провадження відмовлено з мотивів пропущення строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

Посилаючись на порушення державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження», його прав на виконання рішення суду, просив визнати протиправною та скасувати вказану постанову державного виконавця.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2016 року в задоволені скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу районного суду скасувати, його скаргу задовольнити.

Посилається на неповне зясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем правомірно відмовлено у відкритті виконавчого провадження у звязку з пропущеним заявником строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової ухвали, якою скаргу слід задовольнити.

Встановлено, що на підставі рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини Шевченківським районним суду м. Чернівці 23 жовтня 2014 року виданий виконавчий лист №727/10594/13-ц.

Після відкриття виконавчого провадження виконавчий лист знаходився спочатку у Шевченківському, а далі у Першотравневому ВДВС Чернівецького міського управління юстиції.

Постановою державного виконавця Першотравневого ВДВС від 29 січня 2015 року виконавчий лист йому повернуто на підставі заяви.

22 січня 2016 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Першотравневого ВДВС із заявою про прийняття до виконання згаданого виконавчого листа.

Постановою державного виконавця Першотравневого ВДВС від 22 січня 2016 року у відкритті виконавчого провадження відмовлено з мотивів пропущення строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

Колегія суддів вважає, що доводи заявника про неправомірність зазначеної постанови є обґрунтованими.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі Закон 606-XIV) передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 23 Закону 606-XIV строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У справі встановлено, що спочатку у Шевченківському, а далі у Першотравневому ВДВС Чернівецького МУЮ на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа №727/10594/13-ц, виданого 23 жовтня 2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці на підставі судового рішення про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини.

За вказаним виконавчим листом постановою Першотравневому ВДВС від 19 грудня 2014 року відкрито виконавче провадження.

Постановою державного виконавця від 29 січня 2015 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону 606-XIV.

За змістом ч. 5 ст. 47 Закону 606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 1, 3 п. 1, п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Ураховуючи положення п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 47 у взаємозв'язку з вимогами п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону 606-XIV, повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

Суд першої інстанції не врахував, що в період з 23 жовтня 2014 року до 29 січня 2015 року виконавчий лист перебував на примусовому виконанні й 29 січня 2015 року був повернутий стягувачу, який у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», повторно 22 січня 2016 року, тобто у встановлений Законом річний строк звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 від 23 січня 2015 року, матеріалів виконавчого провадження №45871737 вбачається, що фактичною підставою повернення виконавчого листа була неможливість на той час реального виконання рішення суду та необхідність його розяснення.

Отже, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, а повторна заява ОСОБА_1 про прийняття до виконання згаданого виконавчого листа, з урахуванням наведених обставин, вважається такою, що подана у передбачений Законом 606-XIV річний строк, державний виконавець необгрунтовано відмовив у відкритті виконавчого провадження.

Тому є підстави для задоволення скарги ОСОБА_1: визнання оскаржуваної постанови неправомірною та зобовязання ВДВС Чернівецького МУЮ, яке є правонаступником Першотравневого ВДВС, вирішити питання про відкриття виконавчого провадження.

На підставі наведеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2016 року скасувати.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції від 22 січня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 23 жовтня 2014 року №727/10594/13-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці на виконання рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2014 року.

Зобовязати відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції вирішити питання про відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: О. Г. Бреславський

ОСОБА_5