У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Ковальчук Н.М., Шеремет А.М.

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконавчого комітету Рівненської міської ради на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСББ «Агава» про визнання членом сім'ї наймача, визнання права користування жилим приміщенням, визнання наймачем та зміна договору найму.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано факт, що ОСОБА_1 є членом сім'ї померлого ОСОБА_2 - наймача квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2

Визнано ОСОБА_1 наймачем квартири АДРЕСА_1.

Змінено договір найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 березня 2016 року заяву виконавчого комітету Рівненської міської ради про перегляд даного заочного рішення залишено без задоволення

Вважаючи заочне рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, виконавчий комітет Рівненської міської ради подав на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги з покликанням на ст.ст. 58, 61, 64 Житлового кодексу України вказує, що оскільки обставини щодо проживання позивача у спірній квартирі та ведення господарства з померлим наймачем не підтверджено жодними доказами, позивач не має права користування спірним жилим приміщенням. Зазначає, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, а відтак зберігає право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації.

Вважає, позивачем не надано доказів того, що згідно рішення суду після розлучення батьків вона залишилася проживати саме з батьком.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що батькові позивачки ОСОБА_2, в порядку черговості, за розпорядженням № 5 від 16 травня 1996р. ЗАТ „Промбуд - 11" , з яким він перебував у трудових відносинах, надана однокімнатна квартира АДРЕСА_2.

Батько був основним квартиронаймачем вказаної квартири та з ним укладений договір найму.

Квартира залишається не приватизованою.

Після розірвання шлюбу між батьками у 1986р. позивачка ОСОБА_1 залишилася проживати разом з батьком за його згодою, а мати ОСОБА_3 з іншою донькою ОСОБА_4 перейшла проживати до свої матері в АДРЕСА_3, який знаходиться в протилежному боці міста по відношенню до АДРЕСА_1

При житті батька вона проживала з ним однією сім"єю, разом з ним вели домашнє господарство, коли вона працювала, робили ремонт за спільні кошти, а коли потребувала матеріальної допомоги та батько надавав їй таку допомогу.

Помер ОСОБА_2 у серпні місяці 2014р.

З часу розірвання шлюбу і на день розгляду справи у суді ОСОБА_1 проживає у спірній квартирі.

Вказані обставини підтверджуються такими письмовими доказами:

Так, відповідно до повідомлення ТОВ „Укркур"єр" ОСОБА_1 направлялися рекомендовані листи на адресу АДРЕСА_2

Відповідно до карти профілактичних щеплень ОСОБА_1, яка велася послідовно з 1995р. значиться, що місцем її проживання є АДРЕСА_2

У грудні 2014р. ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_5.

Відповідно до історії розвитку дитини, обмінної карти (відомості пологового будинку, пологового відділення лікарні про новонародженого) вказано, що місцем проживання ОСОБА_1 та її дитини є АДРЕСА_2

Лікарський патронаж до новонародженої дитини також здійснювався за вище вказаною адресою.

З медичної книжки ОСОБА_1, яка велася також з 1995р. місцем її проживання вказана АДРЕСА_2

Медична карта амбулаторного хворого № 06779 місцем проживання ОСОБА_1 значиться АДРЕСА_2

Навчалася ОСОБА_1 в Рівненській загальноосвітній школі № 13 1-111 ступенів, яку вона закінчила у 2009р. Знаходиться ця школа неподалік АДРЕСА_1 Відповідно до довідки вказаної школи № 174 від 29.04.2016р. за час навчання ОСОБА_1 проживала по АДРЕСА_2.

Оригінали вказаних документів оглянуті судом апеляційної інстанції, а їх копії долучені до справи.

Оскільки ОСОБА_1 проживала за вказаною адресою, то її мати ОСОБА_3 сплачувала комунальні послуги за цю квартиру, що підтверджується абонентськими книжками по розрахунку за користування природним газом, по оплаті за електроенергію, водопостачання та водовідведення, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до акту, складеного та підписаного ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, які проживають в тому ж АДРЕСА_2, у вказані квартирі при житті ОСОБА_2 та після його смерті постійно проживає позивачка ОСОБА_1, яка була членом сім"ї померлого та вони спільно вели домашнє господарство.

За наведених обставин суд першої інстанції правильно керуючись ст. 65, ч.1 ст. 106 ЖК України встановив факт постійного проживання ОСОБА_1 як члена сім"ї ОСОБА_2, визнав за нею право на користування квартирою АДРЕСА_2 та визнав її наймачем цієї квартири.

Та обставина, що ОСОБА_1 у 2010р. зареєструвалася у АДРЕСА_3 до своєї баби, не свідчить про її проживання в цьому будинку. Сама по собі реєстрація місця проживання не є беззаперечним та єдиним доказом постійного проживання за місцем реєстрації, як і не свідчить протилежного.

Як пояснила сама ОСОБА_1 суду, вона зареєструвалася до баби, тому, що остання є інвалідом 1-ї групи і має пільги по квартплаті та платі за комунальні послуги. Така реєстрація зменшила їх тягар по цих виплатах за проживання в АДРЕСА_2. Жодного дня вона за місце реєстрації у баби не проживала.

Щодо повідомлення в управління праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому місця своєї реєстрації по АДРЕСА_3, то таке вона зробила тільки тому, що в іншому випадку їй не нараховували б та не виплачували соціальну допомогу на дитину.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини по справі, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Рівненської міської ради відхилити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної інстанції в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: Н.М. Ковальчук

А.М. Шеремет