У х в а л а

8 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 2 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, управління справами Національної академії наук України, третя особа - Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація, про визнання недійсними розпорядження про приватизацію квартири, свідоцтва про право власності на житло та договору дарування частини квартири,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 2 липня 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Визнано недійсними:

- розпорядження управління справами Національної академії наук України від 10 лютого 1997 року № 294 про передачу ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у спільну власність в рівних долях шляхом приватизації квартири АДРЕСА_1;

- свідоцтво про право власності на житло від 10 лютого 1997 року, яким посвідчено право приватної власності ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на зазначену квартиру;

- договір дарування 2/4 частин спірної квартири від 13 грудня 2007 року, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. та зареєстрований за номером 8-10287.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних в справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилено, рішення Апеляційного суду м. Києва від 2 липня 2015 року залишено без змін.

4 січня 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 2 липня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 215, 216, 257, частини четвертої статті 261, 330 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування підстави перегляду вказаного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниці посилаються на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2015 року, в якій, на їх думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 7 жовтня 2015 року, про перегляд якої порушують питання заявники, касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про наявність правових підстав для визнання недійсними розпорядження про передачу у спільну власність спірної квартири шляхом приватизації, свідоцтва про право власності на це житло та договору дарування частини спірної квартири з огляду на те, що приватизацію цієї квартири було проведено з порушенням порядку, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», зокрема без участі малолітньої на той час ОСОБА_6, яка на момент приватизації постійно мешкала у квартирі; крім того, позивачка звернулась до суду в межах позовної давності, враховуючи, що цей процесуальний строк розпочався з моменту її повноліття (18 років).

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2015 року, на яку посилаються заявниці щодо неоднакового застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про те, що приватизацію спірної квартири було проведено відповідно до вимог чинного законодавства, натомість позивачі не довели суду порушення своїх прав під час приватизації квартири.

При цьому висновків щодо застосування позовної давності відповідно до статей 257, 261 ЦК України це судове рішення не містить.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, управління справами Національної академії наук України, третя особа - Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація, про визнання недійсними розпорядження про приватизацію квартири, свідоцтва про право власності на житло та договору дарування частини квартири за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 2 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

А.Г. Ярема