Справа № 466/9411/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном ,

установив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку майна - не житлового приміщення пл.. 15,8 кв.м. в будинку №16 на вул.. Перекопській у м. Львові. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що з 2005 року проживали з відповідачем як подружжя , спочатку винаймали житлом, а потім вирішили подбати про своє. 16.04.20018 р. на імя ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу не житлового приміщення на вул.. Перекопській у м. Львові пл.. 15,8 кв.м., яке вони в-подальшому мали намір реконструювати в житлове. Вказаний договір укладався з відстроченням платежу в розмірі 15 тис. доларів США за домовленістю з власниками . Для придбання вказаного приміщення їх спільних коштів бракувало, тому вирішили, що ОСОБА_2 візьме кредит в банку на своє імя під заставу спірного приміщення, а вона ОСОБА_1 за цей час продасть належний їй на праві власності будинок у с. Куровичі Золочівського району Львівської області. Після продажу вказаного будинку кредит був погашений. Вони разом із ОСОБА_2 за спільні кошти проводили ремонт у спірному приміщенні, купували меблі, а потім переселились до нього та проживали як сімя. У 2013 році вони зареєстрували шлюб. У 2015році відносини з вини відповідача у них погіршились і він перестав визнавати , що спірне майно є їх спільним. Тому вимушена звертатись до суду за захистом своїх майнових прав.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні змісту позову.

Відповідач ОСОБА_2 позов заперечив та подав зустрічний позов ,у якому стверджує, що нежитлове приміщення на вул. Перекопській,16 у м. Львові є його особистим майном, придбаним до шлюбу з ОСОБА_1, а тому просить зобовязати ОСОБА_1 не чинити перешкоди в користуванні цим майном та виселити її із цього приміщення. Окрім цього, ОСОБА_2 просить накласти на ОСОБА_1 штраф в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів громадян за порушення його майнових прав .

Заслухавши доводи сторін, свідків , вивчивши надані письмові докази ,суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних мотивів.

Із свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 14 листопада 2013 року.

16.04.2008р. укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення з відстроченням платежу, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 ,за яким ОСОБА_4, ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_2 купив нежитлове приміщення пл.. 15,8 кв.м. ,що знаходиться на вул.. Перекопській 16 у м.Львові ,за 105 тис. грн..

У той же день, 16.04.2008 р. у АКБСР „Укрсоцбанк уклав із ОСОБА_2 договір кредиту №601/23-282 та іпотечний договір, за яким у виконання зобовязань по договору кредиту передав у заставу спірне майно - нежитлове приміщення на вул.. Перекопській 16 у м. Львові. Заставна вартість майна у договорі вказана 105 тис. грн..

04.11.2008 р. ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу житлового будинку продала належний їй на праві власності житловий будинок на вул.. І.Франка 32 у с.Куровичі Золочівського району Львівської області. Як вбачається з наданого відповідачем витягу з реєстру заборон відчуження нерухомого майна (реєстрація вилучення запису) від 04.12.2008 p., 11 листопада 2008 р. АКБ „Укрсоцбанк надав лист № 16.1/15-1183 від 11.11.2008 p., на підставі якого приватним нотаріусом ОСОБА_3 04.12.2008 р. було вилучено з Реєстру запис про вилучення запису щодо заборони відчуження спірного приміщення.

Зазначеними письмовими доказами стверджуються ,на думку суду, пояснення позивачки щодо джерел отримання коштів на придбання спірного приміщення .

Факт перебування позивачки з відповідачем у фактичних подружніх відносинах та ведення ними спільного господарства на момент придбання спірного приміщення доведений показаннями свідків:

-Свідок ОСОБА_6 суду показала, що у 2005 році з ОСОБА_2 працювали разом, а ОСОБА_1 була її кумою. Вони познайомились у свідка на квартирі, а потім з грудня 2005 року стали в неї проживати як подружжя. Навесні 2006 року перейшли жити на орендовану квартиру по вул.. Біляшівського, а вже в 2008 році разом придбали нежитлове приміщення на вул.. Перекопській 16 і мали намір переробити його в житло. Вони обоє розповідали їй, що взяли кредит для придбання спірного приміщення, чекали поки ОСОБА_1 продасть батьківський будинок у с. Куровичах Золочівського району . А коли продала погасили кредит. Відносини у них були дуже добрі, вони разом ремонтували придбане приміщення, обладнали там кухню, санвузол , придбали меблі, посуд тобто готували його для спільного проживання. Свідок неодноразово бувала в них в гостях вони спільно перетворили знищене не житлове приміщення у гарну невеличку квартиру . ОСОБА_2 постійно хвалив ОСОБА_7, що ,дякуючи їй ,вони мають окреме житло. У 2013 році вони зареєстрували шлюб, а через два роки почались сварки. Причиною цьому була поведінка ОСОБА_2 , який ОСОБА_1 зраджував і почав ставитись до неї зневажливо.

-Свідок ОСОБА_7 показав, що він проживав біля десяти років по-сусідству з будинком 16 на вул. Перекопській , де жили ОСОБА_2 та ОСОБА_1. З моменту їх вселення в це приміщення , яке спочатку було не житловим, але вони разом переробили його в квартиру, він вважав їх подружжям. У них були сімейні стосунки , спільно вони проводили час, вели господарство, займались ремонтними роботами, робили покупки, їздили на заробітки . ОСОБА_2 ОСОБА_1 завжди дуже хвалив, що вона роботяща . Особисто свідкові ОСОБА_2 розповідав, що купили спірне приміщення за кредит, який зможуть віддати завдяки продажу будинку , який належить ОСОБА_1, в с.Куровичі Золочівського району. Однак, останній рік відносини між ними погіршились, почались сварки. Він особисто чув, як під час сварки ОСОБА_2 кричав до ОСОБА_1, що всі документи на квартиру на його ім.я , і вона нікому нічого не докаже.

-Свідок ОСОБА_8 показав, що проживає в будинку по вул. Перекопській,18 у м. Львові. Знає позивача та відповідача, як сусідів, що проживають ІНФОРМАЦІЯ_1., більше девяти років. Після придбання ними спірного приміщення та проведення в ньому ремонту від допомагав їм носити в квартиру меблі , а потім був у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на новосіллі. Він вважав їх подружжям, оскільки вони все робили разом - їздили на роботу, купували меблі, посуд, інші предмети побуту, продукти, вели спільне господарство. У них були дуже добрі відносини ОСОБА_2 при зустрічах постійно ОСОБА_7 дуже хвалив, признавався їй в коханні. Свідок стверджує, що позивач та відповідач з моменту вселення проживали в спірному приміщенні як подружжя. Однак через біля двох років тому у них відносини розладились, почались сварки

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що він в листопаді 2008 р. був присутній при укладенні між ОСОБА_10 та його товаришем ОСОБА_11 договору купівлі-продажу житлового будинку в с. Куровичі. При цьому був присутній представлений їм, як чоловік ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2. Кошти за цей будинок в сумі 17 тис. доларів США, які оплатив ОСОБА_11, забрав ОСОБА_2 і перераховував при свідкові відразу в нотаріуса. ОСОБА_1 при цьому пояснювала, що ці кошти підуть на погашення кредиту, який вони з чоловіком взяли для придбання житла. У документах на продаж будинку була вказана інша сума, щоб менше платити мита, однак фактично будинок був проданий за 17 тис. доларів США. .

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показали, що вони є доньками ОСОБА_1 У 2005 році мати познайомилась з ОСОБА_2 Він дуже добре до неї відносився, постійно настоював ,щоб вони жили разом , у грудні 2005 року вони стали проживати як подружжя у орендованій квартирі, оскільки власного окремого житла ніхто із них не мав. Потім змінили квартиру на вул.. Біляшівського. Говорили про свої наміри зареєструвати шлюб коли вирішиться питання з житлом. Вони знайшли недороге не житлове приміщення на вул.. Перекопській 16 у м.Львові, взяли кредит на ім.я ОСОБА_2, оформили купівлю цього приміщення. А потім мати продала батьківський будинок в с.Куровичах за 17 000 доларів США, якими погасила кредит за спірну квартиру. Вони часто бували у матері та ОСОБА_2 в гостях вони жили як одна сімя, ОСОБА_2 вже з початку спільного проживання з початку 2006 року всім представлявся як чоловік їх матері ОСОБА_1 У 2013 році мама з ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. На питання, чому спірна квартира зареєстрована лише за ОСОБА_2,що вона фактично куплена за гроші від продажу маминого будинку, ОСОБА_2 їх переконував, що ця квартира все одно залишиться їм - донькам ОСОБА_1, бо у нього більше нікого немає.

-Свідок ОСОБА_14 суду показала, що вона є родичкою ОСОБА_1 з 2005 року вона знайома з ОСОБА_2П, з яким ОСОБА_1 проживала як подружжя. Його знали всі родичі як чоловіка ОСОБА_1, оскільки вони жили разом, вели спільне господарство. Свідок бувала в них в гостях і в орендованих квартирах і у квартирі на вул.. Перекопській 16 у м. Львові, яку вони разом відремонтували. Всього вони разом прожили біля десяти років як одна сімя. Всі родичі знали про те, що якби не продаж будинку ОСОБА_1 в с.Куровичі, то вони не мали б спірної квартири.

-Свідок ОСОБА_15, допитана за клопотанням відповідача ,показала, що знайома із ОСОБА_1 приблизно з 205 року, в цей час вона жила з ОСОБА_2 на орендованій квартирі на вул.. Біляшівського . Коли свідок була у них в гостях стіл накривала їм ОСОБА_1 як господиня.

-Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні ствердив, що знав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як подружжя більше девяти років, був здивований, що вони розійшлись ,оскільки у них були дуже хороші стосунки Свідок був у них на весіллі, яке вони робили вже в новій квартирі на вул.. Перекопській 16.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_2 в 2003-2007 p.p. працював в кафе „Калината в цей період жив у її квартирі; показання свідка ОСОБА_17 про те, що ОСОБА_2 з 2006 по 2007 p.p. жив на квартирі ОСОБА_15 ; а також показання свідка ОСОБА_18 про те, що з 2007 p. по кінець 2008 р. ОСОБА_2 проживав у її квартирі. Вказані показання суперечать одне одному та спростовуються показаннями інших свідків, які є більш конкретними та обєктивними .

Окрім цього, пояснення відповідача ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_15 з приводу проживання відповідача в квартирі свідка спростовується довідкою Підприємства громадського харчування шкільних їдалень Галицького району м. Львова від 17.10.2016 p., з якої вбачається, що ОСОБА_2 працював на даному підприємстві кухарем 5 розряду з 01.09.2004 р. по 29.05.2012 р. при 8-годинному робочому дні з 5-денним робочим тижнем. Тобто, ОСОБА_2 не міг працювати в кафе „Калина, як стверджує свідок .

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив факт, що кредит, за який було придбано спірне приміщення, був погашений коштами, отриманими від продажу будинку ОСОБА_1 в с. Куровичах і пояснив, що ці кошти йому дав брат за те, що він в майбутньому відмовиться на його користь від спадщини після їхніх батьків. За клопотанням відповідача були допитані як свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20, які показати, що дали відповідачу 16 тис. доларів США за те, що той відмовиться від спадщини після батьків. Однак покази таких свідків суд оцінює критично та не приймає їх до уваги, оскільки вони є неконкретними та суперечливими. Свідки відмовились надати суду пояснення, коли саме, при яких обставинах ними надавались такі кошти, яким чином це було оформлено та чи вирішено питання повернення боргу.

Відтак, суд прийшов до переконання, що факт спільного проживання та перебування у фактичних подружніх відносинах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 2005 по 2013 рр ,доведений . Позивач та відповідач ,проживаючи як подружжя придбали спірне приміщення на вул.. Перекопській 16 у м. Львові за кредитні кошти , отримані за спільною згодою ,та погашенні в-подальшому коштами позивачки. Позивач та відповідач за спільні кошти проводили ремонт у спірному приміщенні та проживали у ньому.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене письмовим договором між ними.

Відповідно до ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення .

У зустрічному позові ОСОБА_2 про усунення перешкод та стягнення штрафу за порушення майнових прав слід відмовити. Зокрема,суд вважає, що стягнення штрафу за порушення майнових прав, передбачене Кримінальним Кодексом України,є способом захисту прав, який не передбачений ЦПК України.

Не підлягають до задоволення вимога позивачки ОСОБА_1 про стягнення з відповідача коштів,сплачених за надання їй правової допомоги, оскільки суду не надано документів про перерахування таких коштів та їх оподаткування .

Керуючись ст..ст.10, 62, 213, 215, 218, 209 ЦПК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.70, 74 СК України, суд,

в и р і ш и в

Первісний позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частку в нежитловому приміщенні, загальною площею 15,8 кв.м., в будинку № 16 на вул. Перекопській у м. Львові, яке зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно 14 травня 2008р, за реєстраційним номером 16845555.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 /чотириста вісімдесят сім/ грн..20 коп. судових витрати.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні не житловим приміщенням ,накладення штрафу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова протягом десяти днів.

Суддя ОСОБА_21