Провадження № 2/520/1293/16
Рішення

іменем України

01 липня 2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі: уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_5 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому, з урахуванням уточнень від 29 грудня 2015 року, просить суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 94/07ф від 05 квітня 2007 року у розмірі 23126,26 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 535083,52 грн., та складається з: заборгованості про процентам за користування кредитом за період 29 грудня 2012 по 29 грудня 2015 року 17987,88 дол.США; пені за несвоєчасне повернення процентів по кредиту за період з 29 грудня 2014 року по 29 грудня 2015 року 5138,38 дол.США.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» посилається на те, що 05 квітня 2007 року між ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 94/07ф, за яким Позивач надав відповідачу ОСОБА_2 кредит на споживчі потреби в розмірі 50000 доларів США, зі сплатою 14% річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 04 квітня 2012 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 06 квітня 2007 року між ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки б/н, згідно п.3.1 якого у випадку невиконання зобов`язань за кредитним договором Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитодавцем як солідарні боржники.

Зазначаючи про порушення вимог ст.1054 ЦК України щодо обов`язку позичальника повернути кредит та сплатити проценти, позивач просить стягнути з нього та поручителя ОСОБА_3, в солідарному порядку, заборгованість за кредитом, яка станом на 29 грудня 2015 року становить 23126,26 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 535083,52 грн., та складається з: заборгованості про процентам за користування кредитом за період 29 грудня 2012 по 29 грудня 2015 року 17987,88 дол.США; пені за несвоєчасне повернення процентів по кредиту за період з 29 грудня 2014 року по 29 грудня 2015 року 5138,38 дол.США.

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, просив суд його задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, подала заперечення та заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що кінцевий термін повернення кредиту за кредитним договором - до 16-00 години, 04 квітня 2012 року, банк мав право звернутися з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором у судовому порядку до 05 квітня 2015 року, з урахуванням застосування Банком 01 жовтня 2009 року права на дострокове повернення кредиту строк позовної давності для звернення з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом закінчився 01 жовтня 2012 року, разом з тим ОСОБА_4 акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1» звернулось до суду з позовом 29 серпня 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, подав заперечення та просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що порука за договором від 06 квітня 2007 року припинена, оскільки Позивач (кредитодавець) протягом одного року від дня настання строку виконання зобов`язань за Кредитним договором не пред`явив вимоги до Поручителя, як це передбачено п.4.1 договору поруки.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1», виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 05 квітня 2007 року між АТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 94/07ф, згідно до умов якого, банк надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 50000,00 доларів США. Строк користування кредитом до 16-00 04 квітня 2012 року. Позичальник повертає кредит банку щомісячно, не пізніше 31-го числа, згідно графіку погашення заборгованості за кредитним договором. Кредит надається позичальнику на поточні потреби (придбання транспортного засобу). Плата за користування кредитом 14% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 94/07ф від 05 квітня 2007 року, 06 квітня 2007 року між АТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, поручитель солідарно відповідає в повному обсязі за кредитним договором № 94/07ф від 05 квітня 2007 року, згідно з яким позичальнику ОСОБА_2 надано кредит у сумі 50000,00 доларів США, із сплатою процентів за ставкою 14% річних, строком повернення до 04 квітня 2012 року.

Відповідно до п.п. 2.1 договору поруки сторони цього договору визначають, що поручитель зобов`язується в разі невиконання та/або порушення Боржником своїх зобов`язань перед кредитодавцем погасити заборгованість по кредитному договору.

Враховуючи порушення строків повернення кредиту, 01 жовтня 2009 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 94/07ф від 05 квітня 2007 року.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 16 березня 2011 року було задоволено позов ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 94/07ф від 05 квітня 2007 року в розмірі 346946, 42 грн., яка складається з: 266974,39 грн.- заборгованість за кредитом, 44663,76 грн. прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом; 35308,27 грн. штраф за несвоєчасне погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом.

Позивач, посилаючись на те, що рішення суду від 16 березня 2011 року не виконано, заборгованість не погашена, просить стягнути відсотки та штрафні санкції за несплату відсотків за останні три роки у розмірі 23126,26 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 535083,52 грн., та складається з: заборгованості про процентам за користування кредитом за період 29 грудня 2012 по 29 грудня 2015 року 17987,88 дол.США; пені за несвоєчасне повернення процентів по кредиту за період з 29 грудня 2014 року по 29 грудня 2015 року 5138,38 дол.США.

В силу ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Крім цього пунктом 1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу Українидо вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені) встановлена скорочена позовна давність в один рік.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.5 ст.261 Цивільного кодексу Україниза зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 Цивільного кодексу України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Стаття 266 Цивільного кодексу України передбачає, що зі спливом позовної до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже, у відповідності до ст.266, ч.2 ст.258 Цивільного кодексу Українистягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.1.1.3 кредитного договору № 94/07ф від 05 квітня 2007 року кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 04 квітня 2012 року.

Позивач звернувся до суду з позовом 29 серпня 2015 року, загальна заборгованість за кредитним договором нарахована за період з 29 грудня 2012 року по 29 грудня 2015 року, а відповідно до умов кредитного договору строк користування кредитом сплив 04 квітня 2012 року, тому право на стягнення відсотків позивач мав на протязі трьох років, в межах позовної давності за основною вимогою до 04 квітня 2015 року.

В матеріалах справи наявна письмова заява відповідача ОСОБА_2 про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Таким чином, суд вважає, що необхідно застосувати до позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2А.(позичальника ) заборгованості строк позовної давності.

Такий висновок суду також ґрунтується на правовій позиції, яку висловив Верховний Суд України у цивільній справі № 6-116цс13, яка переглядалася в порядку передбаченим Главою 3 ЦПК України.

Ч. 1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 ЦК України передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зазначене кореспондується з п.п. 2.1, 3.1 договору поруки, відповідно до умов яких, поручитель зобов`язується в разі невиконання та/або порушення Боржником своїх зобов`язань перед кредитодавцем погасити заборгованість по кредитному договору. У випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники.

Таким чином, суд зазначає, що позичальник ОСОБА_2 та поручитель ОСОБА_3 є відповідальними перед кредитором - ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» як солідарні боржники.

Зі змісту ст. 554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповіднодо п.п. 4.1 договору поруки порука припиняється:

-з припиненням зобов`язань за кредитним договором,

-якщо кредитодавець протягом одного року від дня настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором не пред`явить вимоги до Поручителя,

-в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

З урахуванням того, що строк користування кредитом сплив 04 квітня 2012 року, а позовна заява до суду ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» подана тільки 29 серпня 2015 року, суд зазначає, що позивачем ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» пропущено передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України строк позову до відповідача-поручителя ОСОБА_3, а тому, в силу наведених правових полрожень, відповідний договір поруки слід вважати припиненим 04 квітня 2013 року, та з такого позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до поручителя ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Такий висновок суду також ґрунтується на правовій позиції, яку висловив Верховний Суд України у цивільній справі № 6-2662цс15, яка переглядалася в порядку передбаченим Главою 3 ЦПК України.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позову слід в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 94/07ф від 05 квітня 2007 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення його вступної та резолютивної частини. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя П. А. Прохоров