Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/6558/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Заєць Т.О.
Доповідач - Кабанченко О.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Кравець В.А.,

Качана В.Я.

при секретарі - Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» - Бондаренко Наталії Олександрівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року

в справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Національний Кредит» Паламарчука Віталія Віталійовича до ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року відмовлено у задоволені позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Національний Кредит» Паламарчука В.В. до ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не було надано належної оцінки тому факту, що у зв'язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою, банк відмовився від власних майнових вимог, що потягло за собою необгрунтовану виплату відповідачу грошових коштів у розмірі 96 419,32 доларів США. Суд помилково витлумачив положення п. 1 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку з чим дійшов помилкових висновків про те, що договір про внесення змін не містить ознак нікчемності, пов'язаної із відмовою Банку від власних майнових вимог. Посилається на те, що відповідачем отримано кошти за договором про внесення змін від 29 травня 2015 року №1 до договору банківського вкладу Авансовий - долар США 12 міс.+1 д. для Private banking №110533- ДР-09 без застосування перерахування відсотків, проте суд дійшов до невірних висновків про те, що договір про внесення змін не є нікчемним та безпідставно не застосуавав до спірних правовідносин наслідки нікчемності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України та ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

04 червня 2014 року ПАТ «Банк Національний кредит» та ОСОБА_5 уклали договір №110533-ДР-09 банківського вкладу «Авансовий + 0,5» строком на 12 міс. + 1 день, в іноземній валюті - долар США з авансовою виплатою відсотків для Рrіvаtе bаnkіng (а. с. 5- 8).

Відповідно до п. 2.1, п. 2.2 договору банк відкриває вкладнику депозитний рахунок, а вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у сумі 1 200 000,00 дол. США. Депозит розміщується з 04 червня 2014 року по 06 червня 2015 року.

За п. 2.3 договору банк сплачує вкладнику процентну ставку за користування депозитом у розмірі 9 % річних.

Пунктом 3.7 договору встановлено, що у випадку розірвання договору з ініціативи вкладника, якщо дата розірвання договору припадає на період від 1 по 366 дня з дати внесення вкладником суми депозиту, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 1% річних для іноземних валют.

29 травня 2015 року Банк та відповідач уклали договір №1 про внесення змін до договору №110533-ДР-09 від 04 червня 2014 року банківського вкладу «Авансовий + 0,5» строком на 12 міс. + 1 день в іноземній валюті - долар США з авансовою виплатою відсотків для Рrіvаtе bаnkіng, яким сторони вирішили та встановили викласти п. 3.7 в наступній редакції: у випадку розірвання цього договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 9 % річних. (а. с. 9),

05 червня 2015 року Виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк національний кредит», відповідно до якого з 08 червня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк національний кредит» зринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 08 червня 2015 року по 07 вересня 2015 року (а. с. 19-20).

23 липня 2015 року позивач надіслав на адресу ОСОБА_5 лист, у якому, посилаючись на п. 1 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначав, що укладений договір про внесення змін №1 є нікчемним, а тому все отримане відповідачем за вказаним договором підлягає поверненню. (а. с. 10).

31 серпня 2015 року Уповноважена особа ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Національний Кредит» Паламарчук В.В. звернувся до суду з даним позовом, просив ухвалити рішення про зобов'язання ОСОБА_5 вчинити дії по поверненню ПАТ «Банк Національний Кредит» грошових коштів в сумі 182 991,78 дол. США, отриманих за договором №1 від 29 травня 2015 року про внесення змін до договору №110533-ДР-09 від 04 червня 2014 року банківського вкладу «Авансовий + 0,5» строком на 12 міс. + 1 день в іноземній валюті - долар США з авансовою виплатою відсотків для Рrіvаtе bаnkіng, В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що за договором від 04 червня 2014 року відповідач вніс на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 1 200 000 дол. США, терміном по 06 червня 2015 року. За умовами договору банк сплачує вкладнику процентну ставку в розмірі 9 %, а у випадку розірвання договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються за ставкою в розмірі 1 % річних. Договором від 29 травня 2015 року про внесення змін№1 до договору банківського вкладу сторони погодили, що у випадку розірвання договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються за ставкою в розмірі 9 % річних. Позивач вважає, що в силу п. 1 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договір від 29 травня 2015 року є нікчемним, а тому ОСОБА_5 зобов'язаний повернути грошові кошти за вказаним правочином.

18 листопада 2015 року позивач уточнив позовні вимоги, просив ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача вчинити дії по поверненню банку грошових коштів у розмірі 96 419,32 доларів США, отриманих за договором про внесення змін №1 до договору банківського вкладу від 29 травня 2015 року, надавши розрахунок, у якому зазначено, що у зв'язку з нарахуванням та виплатою позивачу процентів на умовах договору про внесення змін №1 в сумі 105 632,85 дол. США замість коштів в сумі 9 213,53 дол. США, сума, що підлягає поверненню становить 96 419,32 доларів США. (а.с. 53-55)

Відповідач позов не визнав, його представник посилався на те, що відсутні підстави для визнання нікчемним, виходячи з положень п. 1 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», договору сторін від 29 травня 2015 року про внесення змін до договору банківського вкладу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності, та послався у рішенні, мотивуючи такий висновок, на те, що п. 1 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено три випадки нікчемності правочинів неплатоспроможного банку, а саме: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна; 2) банк прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій; 3) банк відмовився від власних майнових вимог, а у даному випадку посилання позивача на те, що банк відчужив майно та відмовився від власних майнових вимог є безпідставними, оскільки позивач не зазначав, яке майно відчужив банк чи від яких власних майнових вимог він відмовився, не надав доказів того, що банк відчужив майно чи відмовився від власних вимог, і договір від 29 травня 2015 року про внесення змін №1 до договору банківського вклад не містить положень щодо відчуження банком майна чи відмови від власних майнових вимог, майно за договором не було відчужене та від жодних майнових вимог банк не відмовлявся.

Судова колегія з таким висновком суду не погоджується, вважає, що він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог (п. 1 ч. З ст. 38 Закону).

Частиною 4 ст. 38 Закону передбачено, що Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до встановлених судом обставин справи, внаслідок укладення 29 травня 2015 року договору №1 про внесення змін до договору №110533-ДР-09 від 04 червня 2014 року банківського вкладу «Авансовий + 0,5» строком на 12 міс. + 1 день в іноземній валюті - долар США з авансовою виплатою відсотків для Рrіvаtе bаnkіng, та встановлення цим договором №1 обов'язку банку у випадку розірвання договору банківського вкладу з ініціативи вкладника нарахувати та виплатити проценти за ставкою у розмірі 9 % річних замість 1% річних, як це було встановлено договором від 04 червня 2014 року, відповідач, з ініціативи якого було достроково розірвано договір банківського вкладу, отримав проценти за вкладом в сумі 105 632,85 дол. США (9%) замість коштів в сумі 9 213,53 дол. США (1%), тобто на 96 419,32 доларів США більше, ніж отримав би за договором банківського вкладу без внесення до нього змін договором №1 від 29 травня 2015 року. Дані обставини стороною відповідача не оспорюються.

Зважаючи на наведені положення закону та обставини справи, судова колегія приходить до висновку про те, що укладення договору №1 про внесення змін до договору №110533-ДР-09 від 04 червня 2014 року банківського вкладу «Авансовий + 0,5» є відмовою банку від власних майнових вимог, оскільки наслідком незастосування банком перерахунку нарахованих відсотків (з 9% нарахованих до 1% передбаченого договором банківського вкладу до внесення до нього змін) стало те, що відповідачу було виплачено 96 419,32 доларів США, а відтак відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договір №1 від 29 травня 2015 року про внесення змін до договору банківського вкладу №110533-ДР-09 від 04 червня 2014 року є нікчемним.

Відповідно до положень ст. 215 ч. 2 ЦК України нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким у судовому порядку.

До таких правочинів застосовуються наслідки недійсності, передбачені ст. 216 ч. 1 ЦК України, а саме - кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17 лютого 2016 року №6-1601цс15.

З огляду на наведене, позовні вимоги про зобов'язати відповідача вчинити дії по поверненню банку грошових коштів у розмірі 96 419,32 доларів США, отриманих за договором про внесення змін №1 до договору банківського вкладу від 29 травня 2015 року, судова колегія визнає доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

З доводами сторони відповідача, які викладені у запереченнях на апеляційну скаргу, про те, що правомірність договору про внесення змін до договору банківського вкладу встановлена постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року, колегія суддів не погоджується, оскільки з копії вказаної постанови вбачається, що адміністративним судом розглядались позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк національний кредит» про встановлення факту нікчемності договору від 29 травня 2015 року, викладеного в листі від 23 липня 2015 року, у задоволенні зазначеного адміністративного позову ОСОБА_5 відмовлено повністю. Таким чином, не можна вважати, що адміністративним судом встановлено, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів не було дотримано вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» при направленні ОСОБА_5 листа від 23 липня 2015 року щодо встановлення факту нікчемності правочину, і, як зазначено у постанові адміністративного суду, саме Уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних. (а.с. 82-85).

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» - Бондаренко Наталії Олександрівни задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року скасувати.

Ухвалити в справі нове рішення наступного змісту.

Позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «БанкНаціональний Кредит» Паламарчука Віталія Віталійовича до ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) вчинити дії по поверненню Публічному акціонерному товаристві «Банк Національний Кредит» (код в ) грошових коштів в розмірі 96 419,32 доларів США, отриманих за договором про внесення змін № 1 до договору банківського вкладу Авансовий - долар США 12 міс.+1 д. для Private banking № 110533-ДР-09 від 29 травня 2015 року за наступними реквізитами:

Beneficiary (отримувач): PJSC BANK NATIONAL CREDIT TURHENEVSKA STR 25/58, Kiev, Ukraine acc:2, Beneficiary's Bank (Банк отримувача): NATIONAL BANK OF UKRAINE (Kiev, Ukraine) SWIFT code: NBUAUAUX ACC. 400807238, Correspondent Bank (Банк-кореспондент): JP MORGAN CHASE BANK, New York, USA (SWIFT code: CHASUS33).

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: