Ухвала

іменем україни

16 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., ЖуравельВ.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; за позовом виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, про знесення самочинного будівництва; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення витрат та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2008 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 10 454 грн 08 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн; заборонити ОСОБА_5 проводити будівельні роботи на даху домоволодіння АДРЕСА_1, співвласником якого вона є.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що у 2007 році ОСОБА_5 самовільно почала будівництво надбудови на горищному приміщенні, яке перебуває у загальному користуванні, без згоди на те сусідів та відповідних дозволів на такі будівельні роботи.

Вказувала, що внаслідок здійснення будівельних робіт стеля у її приміщенні зазнала пошкоджень, стінка підсобного приміщення відійшла від основної стіни, збільшилися тріщини стіни та стелі. Проте, її неодноразові звернення до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради з вимогою звернутися до суду з відповідним позовом до ОСОБА_5 залишилися поза увагою, а внаслідок бездіяльності посадових осіб Білгород-Дністровського міськвиконкому ОСОБА_5 продовжувала проводити самовільне будівництво, внаслідок чого їй завдано майнову та моральну шкоду.

У серпні 2008 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом про стягнення на свою користь з ОСОБА_4 витрат на ремонтні роботи та моральну шкоду, мотивуючи свої вимоги тим, що вона у 2007 році запропонувала ОСОБА_4 провести частковий ремонт будинку АДРЕСА_1, однак ОСОБА_4 відмовилась від такої пропозиції. Вона, незважаючи на відмову ОСОБА_4, почала ремонт будівлі за свої кошти. Вважала, що внаслідок бездіяльності та ненаданні допомоги в організації та проведенні ремонтних робіт зі сторони ОСОБА_4, вона понесла майнову та моральну шкоду, яка має бути відшкодована за рахунок останньої.

У серпні 2008 року виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_5 демонтувати самочинно зведену мансарду у домоволодінні АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що при проведенні Державною інспекцією архітектурно-будівельного контролю у м. Білгород-Дністровському Одеської області перевірки щодо дотримання законодавства на будівельних роботах в буд. АДРЕСА_1 було виявлено самочинно збудовану мансарду, чим порушено права ОСОБА_6 Дозвіл на будівництво мансарди ОСОБА_5 не видавався. Також ОСОБА_5 припис від 27 серпня 2008 року № 135 про зупинення будівництва мансарди та надання дозвільних документів на будівництво прибудови не виконала, тому виконавчий комітет змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 9 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 10 454 грн 08 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн.

Позов ОСОБА_4 в частині вимог про стягнення моральної шкоди з виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області залишено без розгляду.

Позов виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 знести самочинно збудовану мансарду шляхом її демонтування.

Заборонено ОСОБА_5 проводити будь-які будівельні роботи на горищі АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 9 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2014 року в частині позовних вимог виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, про знесення самочинного будівництва та позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення витрат та відшкодування моральної шкоди, залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 3 вересня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнової шкоди у розмірі 10 454 грн 08 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року рішення апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди скасовано, а справу в цій частині передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 3 вересня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та справу направити на новий розгляд.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами у справі, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України, вірно застосувавши до правовідносин, які склались між сторонами ст. 1167 ЦК України, дійшов вірного висновку про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами той факт, що їй завдано моральної шкоди.

Доведення зазначених обставин є обов'язком позивача (ст. 10, 60 ЦПК України), який, за обґрунтованим висновком апеляційного суду, виконано не було.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що апеляційним судом були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.П.Штелик