Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1900/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Голосеніна Т. В.
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

01.09.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого - Бубличенко В.П.

суддів - Кривохижі В.І, Мурашка С.І.

за участі секретаря - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому справу за скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4, особи, які беруть участь у справі, - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», Кіровоградська філія Державного підприємства «Національні інформаційні технології», на дії державного виконавця, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 червня 2016 року і

в с т а н о в и л а :

В лютому 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в інтересах яких діє ОСОБА_5, звернулися до суду із скаргою, в якій просили визнати дії старшого державного виконавця відділу ДВС Олександрійського МРУЮ Бондар Ю.В. неправомірними, скасувати постанову від 18 січня 2016 року про арешт майна боржника ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчуження, а також зобов'язати державного виконавця зняти з реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна все рухоме майно на ім'я ОСОБА_3

В обґрунтування скарги вказували на те, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з них солідарно на користь ПАТ КБ «Надра» було стягнуто грошові кошти в сумі 71856 грн. та судові витрати по 359,28 грн. з кожного. На виконання рішення суду для погашення боргу перед ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_3 передав державному виконавцю автомобіль ВАЗ-21112, державний номерний знак НОМЕР_1. Автомобіль було знято з торгів як такий, що не був реалізований. Їх (завників) вимоги повернути автомобіль державний виконавець не задовольнив. Натомість, 27.01.2016 року ОСОБА_3 дізнався, що постановою державного виконавця від 18.01.2016 року знову накладено арешт на автомобіль ВАЗ-21112, АЗЛК-2140 та причіп ПГА.

Вказану постанову заявники вважають незаконною, оскільки вартість автомобіля ВАЗ-21112 згідно висновку автотоварознавчого дослідження становить 60508,59 грн., а борг за виконавчим листом складає 71856 грн. До того ж, на виконання рішення суду з пенсії ОСОБА_4 здійснюються відрахування, загальна сума яких склала 2171,55 грн.

Крім цього, автомобіль ВАЗ-21112 перебуває у заставі ПАТ КБ «Надра», а тому, на думку заявників, державний виконавець втручається у договірні відносини між ними і банком.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 червня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах якого діє ОСОБА_5., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявників, ОСОБА_5, яка підтримала доводи скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області 11.02.2014 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором на суму 71856,35 грн. та судових витрат по 359,28 грн. з кожного.

11.12.2014 року за вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження.

В порядку виконання рішення суду державним виконавцем було описано та арештовано легковий автомобіль ВАЗ-21112, реєстраційний номер НОМЕР_2, який 26.05.2015 року було виставлено на реалізацію.

07.07.2015 року до відділу ДВС Олександрійського МРУЮ надійшло повідомлення про те, що електронні торги транспортного засобу не відбулися. Цього ж дня державним виконавцем здійснено переоцінку майна та повторно виставлено на реалізацію арештований автомобіль.

17.08.2015 року на адресу відділу ДВС Олександрійського МРУЮ надійшов протокол від 07.08.2015 року про те, що торги виставленого на продаж автомобіля не відбулися.

02.09.2015 року державним виконавцем повторно було проведено переоцінку майна та 07.10.2015 року отримано повідомлення про те, що торги знову не відбулися.

11.11.2015 року на адресу відділу ДВС Олександрійського МРУЮ від ПАТ КБ «Надра» надійшло повідомлення про відмову залишити за собою не проданий на електронних торгах автомобіль ВАЗ-21112, реєстраційний номер НОМЕР_2.

У звязку з цим 08.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

В цей же день ПАТ КБ «Надра» повторно пред'явив до виконання виконавчий лист від 11.02.2014 року № 2/398/1535/13 про стягнення із заявників боргу, виконавче провадження за яким було відкрито 09.12.2015 року.

В порядку виконання цього виконавчого провадження 18.01.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт транспортних засобів ВАЗ-21112, реєстраційний номер НОМЕР_2; АЗЛК-2140, реєстраційний номер НОМЕР_3, та причепа ПГА, реєстраційний номер НОМЕР_4, у межах суми звернення стягнення 79487,19 грн. із забороною відчуження.

Згідно з вимогами ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального

підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання

цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що

виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 11 зазначеного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.6 ст. 52 зазначеного Закону стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача,стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем (ч.5 ст.52 Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов правильного висновку, що після повторного пред'явлення стягувачем виконавчого листа 08.12.2015 року, державний виконавець діяв в межах наданих йому Законом України «Про виконавче провадження» повноважень і мав право накласти арешт на майно боржника.

Безпідставними є доводи представника заявників про те, що державний виконавець втрутився у договірні відносини між заявниками та ПАТ КБ «Надра», оскільки автомобіль ВАЗ-21112, реєстраційний номер НОМЕР_2, перебуває у заставі цього банку згідно з договором «Автопакет» № 673232/ФО від 04.10.2007 року (а.с.22-25) і на нього може бути звернено стягнення на виконання рішення на користь банку.

Згідно з п.5 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч.1 ст.57 Закону).

Арешт на майно боржника може накладатися державним

виконавцем, зокрема, шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту (ч.2 ст.57 Закону).

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин (ч.5 ст.57 Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов правильного висновку, що постанова від 18 січня 2016 року про арешт майна боржника ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчуження відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», тому підстав для задоволення скарги на дії державного виконавця немає.

Відповідно до ч.3 ст.387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і матеріалам справи, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, тому передбачених законом підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.209, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312 , ст.ст. 313- 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_5, відхилити.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В.П. Бубличенко

Судді В.І. Кривохижа

С.І.Мурашко