Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/279/15-ц Головуючий у 1-й інст. Стратович О. В.
Категорія 34 Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Галацевич О.М., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" та ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 23 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" (надалі ПАТ «СК «НОВА»). З урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальний збиток у сумі 17 823,91 грн., а судові витрати (судовий збір, витрати на проведення експертного оцінювання матеріального збитку та на правову допомогу) покласти на відповідачів у солідарному порядку (а.с.68). Свої вимоги обґрунтовував тим, що 02 квітня 2015 року з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем ВАЗ 2109, д.н.з. 09032КК, трапилася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль НОМЕР_1, який він правомірно експлуатує на законних підставах, отримав механічні пошкодження. На час ДТП автомобіль ВАЗ 2109 був забезпечений полісом обовязкового страхування цивільної відповідальності у ПАТ «СК «НОВА», однак ОСОБА_2 не повідомив вчасно страхову компанію про настання страхового випадку, тому сам повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 23 серпня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 17 823,91 грн., судовий збір у розмірі 234,60 грн., витрати, повязані з експертним автотоварознавчим дослідженням 850 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 400 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким призначити по справі додаткову експертизу. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що під час зіткнення автомобілів він та позивач знаходилися у стані алкогольного спяніння та ДТП сталася з вини обох. У висновку експертного дослідження розмір матеріальної шкоди, що полягає у відновлювальному ремонті, значно завищений. Ринкова вартість аналогічного автомобіля, 1992 року випуску, є меншою, ніж зазначено у висновку. Насправді вартість ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, а тому його відновлення економічно недоцільно, але у висновку зазначено навпаки. За клопотанням його представника судом першої інстанції призначалася автотоварознавча експертиза, але вона не була проведене через велику вартість такої. Апеляційний суд за рахунок держави має призначити додаткову автотехнічну та товарознавчу експертизу. Здійснене на замовлення позивача експертне дослідження не може братися судом до уваги, адже може бути замовним та проводилося без його (відповідача) присутності. Окрім того автомобіль не був переданий на відповідальне зберігання до проведення експертного дослідження, а знаходився у позивача та був відкритим до стороннього доступу. Він пропонував позивачу відремонтувати автомобіль за власний кошт, але останній вимагає коштів, маючи на меті наживу, хоча він (відповідач) належить до категорії соціально незахищених громадян.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується та судом установлено, що 02 квітня 2015 року по вул. Леніна в селі Кишин Олевського району Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до змісту ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 21 травня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2109», реєстраційний номер 09032КК, при зустрічному розїзді виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2108», реєстрацій номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п.13.3 Правил дорожнього руху (а.с.8).

У матеріалах справи відсутні докази скасування вищевказаної постанови у встановленому законом порядку, наявності протоколу про адміністративне правопорушення, складеного на позивача, постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, а тому доводи апеляційної скарги відносно того, що ДТП сталася з вини обох водії є надуманими, а дії водія автомобіля ВАЗ-2109 знаходяться у причинному звязку зі створенням ДТП, а тому автомобіль, яким керував позивач на законних підставах, був пошкоджений з вини відповідача ОСОБА_2

Не підтверджуються матеріалами справи й посилання відповідача на перебування водіїв транспортних засобів у стані алкогольного спяніння. Так, із довідки №60884803 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що огляд водіїв на стан спяніння не проводився через відсутність ознак спяніння (а.с.99).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ-2109, тобто ОСОБА_2, який керував забезпеченим транспортним засобом на законних підставах, була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Нова» (а.с.6).

Оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, то суд першої інстанції законно стягнув із відповідача ОСОБА_2 заподіяну ним майнову шкоду, хоча його цивільно-правова відповідальність була застрахована, що узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 16 квітня 2015 року №015/088, наданого суду позивачем, вартість матеріального збитку, завданого володільцю автомобіля марки «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_2, 1992 року випуску, становить 17 823,91 грн.(а.с.33-42). Оцінювання проводилося на підставі огляду пошкодженого транспортного засобу (акт огляду та кольорові світлини приєднані до висновку).

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, яка діє у редакції наказу від 24 липня 2009 року №1335/5/1159, ринкова вартість транспортного засобу враховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, в яких він експлуатувався (зберігався), особливості конюнктури ринку регіону.

Так, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу розрахована з урахуванням наступних показників: середньої ринкової вартості уживаного транспортного засобу згідно довідкової літератури, проценту коригування ринкової вартості за величиною пробігу, додаткового проценту зменшення ринкової вартості транспортного засобу в залежності від умов догляду, зберігання та експлуатації та додаткового зменшення ринкової вартості транспортного засобу в залежності від його комплектності, оновлених деталей, аварійних пошкоджень та склала 35 671,87 грн. Вартість же відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу складників становить 19 153,23 грн.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (ст.30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Оскільки витрати на відновлювальний ремонт автомобіля НОМЕР_3, не перевищують ринкової вартості автомобіля до ДТП, то його не можна вважати фізично знищеним, а тому підлягає до відшкодування матеріальний збиток, який розрахований за формулою: вартість ремонтно-відновлювальних робіт + вартість необхідних для ремонту матеріалів + вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу + величина втрати товарної вартості, що дорівнює 17 823 грн. 91 коп.

Відповідач ОСОБА_2 не визнає розмір матеріального збитку, визначений вказаним вище висновком експертного автотоварознавчого дослідження.

Частиною 1 ст.64 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частин 3 та 4 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд апеляційної інстанції сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи, розяснив відповідачу ОСОБА_2 його права та обовязки. Зокрема, його право надати докази на підтвердження своїх заперечень щодо розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди, повязаної з пошкодженням його (позивача) автомобіля внаслідок ДТП, шляхом проведення відповідної експертизи. При цьому останній був попереджений про наслідки вчинення або не вчинення таких процесуальних дій.

Однак, відповідач ОСОБА_2, після виконання судом вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, доказів на підтвердження своїх заперечень щодо розміру заподіяної ним шкоди не надав та будь-яких клопотань, зокрема, про призначення експертизи з цього приводу не заявив.

Таким чином, зазначений висновок експертного автотоварознавчого дослідження відповідачем ОСОБА_2 не спростований, будь-яких клопотань на спростування висновку відповідачем ОСОБА_2 не заявлено.

Тому, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст.212,213 ЦПК України, обґрунтовано ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Зокрема, наданого позивачем висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 16 квітня 2015 року №015/088, оскільки відповідач ОСОБА_2 у порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України ухилився від доведення обставин, на які посилається у апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У цивільний справі суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.143 ЦПК України).

Оплата експертизи в цивільній справі проводиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. У разі незгоди сторони оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів (п.20 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (з наступними змінами)).

При цьому витрати, повязані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи (п.45 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

У суді першої інстанції за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 призначалася судова автотоварознавча експертиза, але вона не була проведена через її неоплату та експертною установою була повернута без виконання (а.с.71-72). Доводи апеляційної скарги містять посилання на необхідність проведення додаткової технічної та автотоварознавчої експертизи, але за рахунок коштів держави. У судовому засіданні в апеляційній інстанції відповідачу ОСОБА_2 розяснені положення вищевикладеного чинного законодавства з цього приводу, у тому числі, що після закінчення розгляду справи витрати, повязані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК України, але він ухилився в суді апеляційної інстанції від заявлення клопотання про призначення відповідної судової експертизи та оплати витрат, повязаних із її проведенням, оскільки в наступне судове засідання не зявився, хоча ініціював перерву в розгляді, та про причину неявки не повідомив, тобто уник клопотання про призначення відповідної судової експертизи, а відтак і її оплати.

З огляду на вищевикладене наявними у матеріалах справи доказами позивач довів, що розмір заподіяного йому матеріального збитку, внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_2 складає 17 823,91 грн., а останній не спростував розмір матеріального збитку належними та допустимим докази, а тому рішення суду першої інстанції в частині відшкодування майнової шкоди, судового збору та витрат на правову допомогу залишається без змін.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерплого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд першої інстанції не вирішив питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, тобто не вирішив питання про передачу ОСОБА_2 пошкоджених деталей автомобіля марки «ВАЗ -2108», д.н.з ВК1526АМ, що суперечить розясненням, які надані судам у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п.14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Апеляційний суд, відповідно до ст.309 ЦПК України, змінює рішення суду першої інстанції, доповнюючи його резолютивну частину зобовязанням позивача, після відшкодування йому майнової шкоди, передати відповідачу ОСОБА_2 наступні пошкоджені деталі автомобіля марки «ВАЗ-2108», які підлягають заміні, що не можуть використовуватися за призначенням, але мають певну цінність: крило переднє ліве 2108-8403011, бризговик крила переднього лівого 2108-56900, радіатор системи охолодження 2108-1301012, захист крила копл., диск колісний 2108-3101015-01, повздовжня тяга 2108-3414054, нижній ричаг рульового управління 2108-2904020, блок фара ліва 2108,3711, показник поворота 2108-3711171, боковий показник поворота (а.с.44-45).

Окрім того суд першої інстанції незаконно поклав на ОСОБА_2, як судові витрати, витрати понесені позивачем на проведення експертного дослідження у розмірі 850 грн., які відповідно до змісту п.4 ч.3 ст.79 та ст.86 ЦПК України не належать до судових, оскільки експертиза, яка призначалася судом першої інстанції, не була оплачена.

За таких обставин апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат, повязаних з експертним автотоварознавчим дослідженням пошкодженого автомобіля.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 23 серпня 2016 року змінити.

Доповнити резолютивну частину абзацом наступного змісту:

«Зобовязати ОСОБА_1, після відшкодування йому майнової шкоди, передати ОСОБА_2 наступні пошкоджені деталі автомобіля НОМЕР_1, 1992 року випуску: крило переднє ліве 2108-8403011, бризговик крила переднього лівого 2108-56900, радіатор системи охолодження 2108-1301012, захист крила копл., диск колісний 2108-3101015-01, повздовжня тяга 2108-3414054, нижній ричаг рульового управління 2108-2904020, блок фара ліва 2108,3711, показник поворота 2108-3711171, боковий показник поворота».

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 850 грн. витрат, повязаних з експертним авто-товарознавчим дослідженням пошкодженого автомобіля, скасувати.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді: