ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1594/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Набудович І.О.

за участю секретаря Скляренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпорт» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Плюс» про звернення стягнення на предмет застави

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ТОВ «Кредит Плюс» про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль MERCEDES-BENZ, модель 35OS, 2013 року, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 11.10.2013 року між ПАТ «Банк Ринкові Технології» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 111013/1, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 930 000 грн., зі сплатою 18% річних, з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 10.10.2014 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідач передав у заставу автомобіль MERCEDES-BENZ, модель 35OS, 2013 року, реєстраційний номер НОМЕР_1, який йому належить на праві власності. 25.07.2014 року між Банком та ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт» було укладено договір факторингу, відповідно до якого позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 111013/1 від 11.10.2013 року. Також, 25.08.2014 року між Банком та позивачем було укладено договір відступлення права за договором застави № 847 від 11.10.2013 року. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, станом на вересень 2015 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 338 168,87 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів та звернути стягнення на предмет застави шляхом його продажу та укладення від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу з іншим покупцем з наданням позивачу права зняття автомобіля з реєстрації у відповідних органах, а також всіх повноважень для його продажу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не надав.

Представник відповідача - ТОВ «Кредит Плюс» позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави визнала, просила позов в цій частині задовольнити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

11 жовтня 2013 року між ПАТ «Банк Ринкові Технології» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 111013/1, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 930 000 грн., зі сплатою 18% річних в розмірах та строки, визначені графіком погашення заборгованості. Термін повернення кредиту - не пізніше 10 жовтня 2014 року (а.с. 4-8).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 11 жовтня 2013 року між ПАТ «Банк Ринкові Технології» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого відповідач передав у заставу банку автомобіль MERCEDES-BENZ, модель 35OS, 2013 року, реєстраційний номер НОМЕР_1, який йому належить на праві власності (а.с. 12-16).

06 листопада 2013 року між ПАТ «Банк Ринкові Технології» та відповідачем ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до якої сторони узгодили загальну суму кредиту у розмірі 993 115 грн. з остаточним терміном повернення - не пізніше 10 жовтня 2014 року (а.с. 9-11).

25 липня 2014 року між ПАТ «Банк Ринкові Технології» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт» укладено договір факторингу № 02, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 111013/1 від 11.10.2013 року (а.с. 17-19).

31 березня 2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 2 про внесення змін до кредитного договору № 111013/1 від 11.10.2013 року, якою сторони узгодили загальну суму кредиту в розмірі 993 115 грн. з остаточним терміном повернення - не пізніше 31 грудня 2015 року (а.с. 20).

Також, 27 серпня 2014 року між ПАТ «Банк Ринкові Технології» та позивачем укладено договір відступлення прав за договором застави № 847 від 11.10.2013 року (а.с. 21-22).

18 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем ТОВ «Кредит Плюс» укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач зобов'язався відповідати перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору № 111013/1 від 10.10.2013 року (а.с. 23).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, станом на вересень 2015 року за ним утворилась заборгованість, розмір якої згідно з розрахунком позивача становить 338 168,87 грн. (кредитна заборгованість - 248 275 грн., пеня - 51 091, 34 грн., заборгованість за відсотками - 38 802, 53 грн.) (а.с. 26).

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

До відносин за договором застави застосовується положення параграфу 6 глави 49 ЦК України.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника (ст. 572 ЦК України).

Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 2 статті 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 592 ЦК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави в інших випадках, встановлених договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.07.2015 року, 31.08.2015 року та 30.09.2015 року позивач звертався до відповідача ОСОБА_2 з повідомленням про наявність заборговансті за кредитним договором (а.с. 24-26).

Проте, як зазначає позивач, відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, кредитні кошти не повертає, відсотки за договором не сплачує.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу»).

Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 Закону, якою передбачена і продаж предмета застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем (ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором № 111013/1 від 11.10.2013 року та заставу транспортного засобу від 11.10.2013 року та має заборгованість в розмірі 338 168, 87 грн., тому, на підставі ст. 589, п. 3 ч. 2 ст. 592 ЦК України, ст. ст. 19-20 Закону України «Про заставу», позивач набув право звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля та укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу автомобіля з іншою особою-покупцем підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 338 168, 87 грн., суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, оскільки сума заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої звертається стягнення, не перевищує вартості предмета застави, а тому підстав для одночасного задоволення відповідних вимог немає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 208 - 209, 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 546, 572, 589-592 ЦК України, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 111013/1 від 11 жовтня 2013 року в сумі 338168 (триста тридцять вісім тисяч сто шістдесят вісім) грн. 87 коп. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки MERCEDES-BENZ, моделі 35OS, 2013 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) шляхом продажу вказаного автомобіля Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпорт» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на зняття вказаного автомобіля з обліку у відповідних органах, а також всіх повноважень для його продажу за ціною, яка буде встановлена незалежним експертом на час реалізації заставного майна.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпорт» судові витрати, пов'язанні зі сплатою судового збору, в розмірі 5072 грн. 52 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О. Набудович