Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" липня 2016 р. Справа № 608/1138/16-ц

Номер провадження2/608/525/2016

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві позивач зазначив, що 04 вересня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до укладеної угоди № б/н від 04 вересня 2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 12003,42 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зобовязання за кредитним договором позивачем були виконані належним чином, проте з другої сторони, відповідач ОСОБА_1 не виконав свої обовязки, тому станом на 28 травня 2016 року виникла заборгованість в сумі 25142,15 гривень, яка складається з: 9953,50 заборгованість за кредитом; 2,70 заборгованість по процентах за користування кредитом; 7564,66 гривень заборгованість за пенею та комісією; 7621,29 штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшло заперечення, згідно якого позов він визнає частково. В запереченні він посилається на те, що згідно Генеральної Угоди реструктуризація заборгованості, яка виникла, проводилася по двох кредитних договорах, а саме: № ТЕХRRX07800723 від 01.01.2008 року та № SAMDN2546 від 15.04.2008 року. 29 липня 2010 року Тернопільський міськрайонний суд видав судовий наказ №2-н-984/10 про стягнення з ОСОБА_1 8304,91 гривень за кредитним договором № SAMDN2546 від 15.04.2008 року. По даному судовому наказу було відкрито виконавче провадження та 30 вересня 2013 року державна виконавча служба Чортківського районного управління юстиції винесла постанову про закінчення виконавчого провадження по судовому наказу № 2-н-984/10 в звязку з повною сплатою боргу. Згідно п.1.2.2 Генеральної угоди заборгованість по Договору № SAMDN2546 від 15.04.2008 року становить 11 400,40 гривень. Тому вважає, що позивач неправомірно стягує з нього заборгованість за договором № SAMDN2546 від 15.04.2008 року. Крім того, просить суд зменшити заборгованість на суму штрафу 7621,29 гривень відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Оскільки, позивач вимагає стягнення пені, комісії та штрафу, а згідно ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до укладеної угоди № б/н від 04 вересня 2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 12003,42 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Реструктуризація боргу проводилась за двома кредитними угодами № ТЕХRRX07800723 від 01.01.2008 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5640,00 гривень та № SAMDN2546 від 15.04.2008 року, згідно якого відповідач отримав 5000,00 гривень.

Згідно п.1.2.2 Генеральної угоди заборгованість по Договору № SAMDN2546 від 15.04.2008 року становить 11 400,40 гривень.

Однак, 29 липня 2010 року за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» Тернопільський міськрайонний суд видав судовий наказ № 2-н-984/10, яким з ОСОБА_1 стягнуто 8 304,91 гривень за кредитним договором № SAMDN2546 від 15.04.2008 року.

13 жовтня 2010 року державна виконавча служба Чортківського районного управління юстиції винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 22045042 на виконання судового наказу № 2-н-984/10 від 29.07.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 8304,91 гривень заборгованості за договором кредиту.

30 вересня 2013 року державною виконавчою службою Чортківського районного управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження серії ВП № 22045042 по судовому наказу №2-н-984/10 від 29.07.2010 року в звязку з повною сплатою боргу ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Враховуючи наведене, суд вважає, що нарахування заборгованості по кредитному договору № SAMDN2546 від 15.04.2008 року є безпідставним.

Крім того, відповідач вважає, що має право на зменшення заборгованості на суму штрафу в розмірі 7621,29 гривень.

З умов Генеральної угоди від 04 вересня 2013 року, зокрема п.п.1.4.3, 2.2 вбачається стягнення штрафів за несвоєчасне виконання Угоди, окрім пені та комісії, яку нараховує позивач.

Правова позиція Верховного Суду України у справі 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року полягає в тому, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому суд вважає, що до стягнення з відповідача підлягає сума в розмірі 6120,31 гривень (25142,15 гривень загальна сума заборгованості 11400,40 гривень заборгованості за кредитним договором № SAMDN2546 від 15.04.2008 року 7621,29 гривень штрафу).

Відповідно до ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача на загальну суму 6120,31 гривень, що становить 24,34% від суми позову 25142,15 гривень (6120,31 х 100% : 25142,15), а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути 335,41 гривень судового збору (1378 х 24,34% : 100%).

Керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 549, 1046-1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 205, 212, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , рахунок № 3111, МФО №305299 - 6120 (шість тисяч сто двадцять) гривень 31 копійку заборгованості за Генеральною угодою від 04 вересня 2013 року та 335 (триста тридцять пять) гривень 41 копійку судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Тернопільської області через Чортківський районний суд, шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків на його апеляційне оскарження.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1138/16-ц

Рішення набирає законної сили « » 2016 р.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано « » року

Секретар: