АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8197 /2016 р. Головуючий у 1 інстанції - Величко Т.О.
Доповідач - Мараєва Н.Є
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 р.

в справі за позовом ОСОБА_2 до Субєкта підприємницької діяльності

фізичної особи ОСОБА_1, 3-особа : ОСОБА_4

про захист прав споживачів, розірвання договору про виконання робіт, відшкодування

збитків та стягнення штрафних санкцій

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 р. задоволено позов ОСОБА_2 до Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, 3-особа : ОСОБА_4 про захист прав споживачів, розірвання договору про виконання робіт, відшкодування зби тків та стягнення штрафних санкцій.

Так, розірвано договір № 22/08/5 від 14.09.2011 р., стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 завдані збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 3 633,47 грн., 3% річних від суми заподіяних збитків у розмірі 265 грн., пеню у розмірі 68 985 грн., а всього - 72 883,47 грн.; стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 728 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом 14 вересня 2011 р. між ОСОБА_2 та СПД - фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір №22/08/5, відповідно до якого відповідач зобов'язався виконати роботи по утепленню балкону квартири за адресою: АДРЕСА_1, а позивачка зобов'язувалась оплатити вищезазначені роботи в порядку та на умовах цього договору.

Встановлено також, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, що вказаний договір не укладався, не просив суд визнати вказаний договір недійсним, не підтвердив належними та допустимими доказами того, що підпис у договорі не належить відповідачці та відбиток печатки є підробленим.

Тому, суд дійшов висновку, що договір №22/08/5 від 14.09.2011 р. був укладений між сторонами у справі, які досягли істотних умов договору.

Судом встановлено, що відповідач отримав передоплату в розмірі 2000 грн. під час підписання договору, а саме 14 вересня 2011 р., що підтверджується відповідною розпискою 3- особи ОСОБА_4. з отримання вищезазначеної передоплати.

Таким чином, виходячи із вище викладених обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявного укладення договору між сторонами, та що відповідно до його умов відповідач зобов»язаний був розпочати роботи не пізніше 19 вересня 2011 р., проте, свого зобов»язання за договором не виконав, і роботи ним фактично розпочаті не були.

Тому, задовольнив вимоги позивачки, яка просила стягнути з відповідача завдані збитки та штрафні санкції, загальна сума яких після уточнення позовних вимог становила - 72 883,47 грн., а також розірвати цей договір.

Проте, із такими висновками суду повністю погодитися не можна з таких підстав.

Так, обґрунтовуючи апеляцію представник позивачки посилався на те, що такий договір взагалі відповідачкою як СПД не укладався, що вона не займається підприємницькою діяльністю, що діяльність СПД була припинена 20.07.2014 р., що цього договору вона не підписувала і грошей не отримувала, тому, просив відмовити у задоволенні позову.

Між тим, доводи апеляції спростовуються поясненнями 3-особи по справі - ОСОБА_4., який пояснив суду першої інстанції, що відповідачка була суб»єктом підприємницької діяльності і він у неї працював, що він отримав у позивачки гроші в сумі 2 тис. грн. як предоплату за виконання робіт за договором, однак, роботи по утепленню балкону виконані не були, що на даний час він не працює у відповідачки; а також, наданим до матеріалів справи договором про виконання робіт (копія), оригінал якого було досліджено в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Цей договір не було визнано у встановленому законом порядку недійсним, не спростовано жодними доказами, що вказаний договір не укладався, не підтверджено належними і допустимими доказами, що підпис у договорі не належить відповідачці та відбиток печатки є підробленим.

Також, за вказаним договором були передані кошти як предоплата за виконання робіт, що підтверджується розпискою ОСОБА_4.

Таким, чином, виходячи із встановлених обставин справи, вбачається, що договір №22/08/5 від 14.09.2011 р. був укладений між сторонами, і що сторони досягли істотних умов договору.

Оскільки, роботи за договором фактично не виконувалися, то судова колегія вважає, що позовні вимоги в частині повернення отриманих коштів та стягнення пені заслуговують на увагу, і відповідальність по відшкодуванню цих коштів належить покласти на відповідачку ОСОБА_1, як на особу яка є стороною договору.

Що стосується доводів представника відповідачки про те, що відповідачка не є належним відповідачем по справі, то вони не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові у справі № 6-125цс13, зазначено, що з огляду на положення ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст.ст. 47-49 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки, фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном та оскільки основне зобов'язання за кредитним договором не припинилося, тому немає підстав для припинення й іпотеки.

Згідно ст.52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Що стосується адреси відповідачки, то її адреса - АДРЕСА_2 була встановлена судом першої інстанції, підтверджується даними її паспорта та даними адресно-довідкового відділу ГУДМС України, а ідентифікаційний код відповідачки - НОМЕР_1, вказаний у довідці наданій суду (а.с.10), співпадає із тим, що був зазначений на відбитку печатки СПД ОСОБА_1, яка міститься на оригіналі договору № 22/08/5 від 14.09.2011 р., оглянутому в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Представник позивачки також зазначав, що у позовній заяві було зазначено іншу адресу відповідачки - а саме, АДРЕСА_3, оскільки ця адреса вказана у договорі.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що особа відповідачки судом належним чином встановлена, а доводи представника відповідачки про те, що вона є неналежним відповідачем у даній справі є необґрунтованими, а тому, не можуть бути взяті судом до уваги.

Також судова колегія вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині розміру заявленої суми з таких підстав.

Так, згідно розписки позивачкою було передано предоплату за договором у сумі 2000 грн., тому, ця сума підлягає стягненню з відповідачки.

Що стосується розміру суми пені, то ці вимоги не можуть бути задоволенні у повному обсязі.

Так, у даному випадку не підлягає застосуванню ст.625 ЦК України, оскільки зобов»язання за договором № 22/08/5 від 14.09.2011 р. не є грошовим.

Що стосується розміру суми нарахованої пені на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів» за 1 рік - 68 985,00 грн., то позовні вимоги не можуть бути задоволенні у повному обсязі відповідно до вимог ст.551 п.3 ЦК України, оскільки, розмір пені значно перевищує розмір збитків, тому, за рішенням суду підлягають зменшенню до 2 тис.грн.

Також належить задовольнити вимогу про розірвання договору №22/08/5 від 14.09.2011 р.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, тому, воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме : стягнення - ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 2 (дві) тис. грн. та пеню в сумі 2 (дві) тис. грн.; договір№ - розірвати; а в задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 4.04.2016 р. - скасувати і постановити нове, яким позов задовольнити частково.

Розірвати договір№ 22/08/5 від 14.09.2011 р., стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 2 (дві) тис. грн. та пеню в сумі 2 (дві) тис. грн.; в задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :