Справа №701/594/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - В.Л. МАРЕНЮКА

за участі секретаря - Н.В. ФІЛІПЧАК

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення боргу.

На підставу своїх вимог спирається на те, що згідно розписки складеної відповідачем, в присутності свідка ОСОБА_3 20 вересня 2015 року відповідач позичив в позивача 125000,00 (сто двадцять п'ять тисяч) гривень, яку зобов'язався повернути її через шість місяців, тобто до 20 березня 2016 року.

Відповідач мав намір на цю суму придбати земельну ділянку, на якій знаходиться мала архітектурна форма - павільйон, що розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Фурси, вулиця Радянська, 46а.

Дійсно, 9 жовтня 2015 року відповідач придбав вказану земельну ділянку (договір купівлі-продажу від 09.10.2015 року за № 1170, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № .10.2015 року).

Однак, позичену суму 125 000 гривень у встановлений строк відповідач не повернув. Прострочення боргу на сьогоднішній день складає майже три місяці.

Починаючи з 20 березня 2016 р. позивач неодноразово просила відповідача як особисто так і по телефону повернути її борг. Однак відповідач проігнорував її прохання щодо повернення боргу.

Позивач пенсіонер, отримує мінімальну пенсію за віком, і ці кошти після підняття тарифів на комунальні послуги її вкрай необхідні.

Таким чином позивач зрозуміла, що відповідач не збирається зі нею розраховуватись, чим порушив своє зобов'язання встановлене розпискою.

Позивач вважає, що починаючи з 20 березня 2016 року і по цей час відповідач незаконно користується її коштами. Всі можливості позасудового повернення боргу позивач використала і на даний час вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивачка позовні вимоги підтримала.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду без поважних причин двічі не зявився, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів, відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, у відсутності відповідача.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З врахуванням положень ст.ст. 11, 509, 626, 639, 1046 ЦК України, суд вважає встановленим, що сторони знаходяться в зобов'язальних договірних відносинах які кваліфікуються судом як позикові. Як вбачається з наданих суду документів, зокрема копії розписки та пояснень позивача, між позивачем і відповідачем були укладені договори позики, предметом якого було позика грошових коштів у сумі 125000 гривень

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документу у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені відповідними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином позовні вимоги щодо в стягнення боргу в сумі 125000гривень підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову, а саме суму у розмірі 1250 гривень

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 58-60, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 626, 639, 1046 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 125000 (сто двадцять п'ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1250,00 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд на протязі десяти днів.

СУДДЯ В.Л. МАРЕНЮК