Справа № 168/379/16-ц
Провадження № 2/168/150/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2016 р. Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Стара Вижівка справу за позовом публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ПАТ "Акцент-Банк" (далі Банк) звернувся з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості, мотивуючи позов тим, що 15.06.2011 р. відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк дії картки. Складовою частиною договору є «Умови та правила надання банківських послуг» та «Порядок користування платіжною карткою» та «Тарифи», з чим погодилась відповідач, підписавши договір, а також погодилась на зміну розміру кредитного ліміту. У позові позивач покликається на те, що у зв'язку з невиконанням відповідачкою належним чином зобов'язань станом на 01.06.2016 р. виникла заборгованість у розмірі 18804 грн., яку разом з судовими витратами просить з відповідачки.

У судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась, у зв'язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст. 224 ЦПК). З урахуванням неявки сторін, розгляд здійснюється в порядку, передбаченому ч.2 ст. 197 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, розмір яких визначається сторонами у кредитному договорі з урахуванням вимог ст. 1056-1 ЦК України.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач та відповідач 15.06.2011 р. року уклали договір, згідно з яким відповідачка отримала кредитний ліміт у розмірі 1200 грн.

Відповідно до укладеного договору відповідачка зобовязана погашати заборгованість за кредитом, відсотками, а також оплачувати комісії та штрафи на умовах, передбачених Договором.

Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 01.06.2016 р. її заборгованість перед позивачем становить 18804 грн. а саме: заборгованість за тілом кредиту 922,63 грн., заборгованість за процентами 13459,75 грн., за комісією і пенею 3050 грн., штрафи - 500 грн. і 871,62 грн. /фіксована частина і процентна складова/).

Всупереч вимогам ст. 1049 ЦК, яка передбачає повернення позикодавцеві позики в строк і в порядку, що встановлені договором, відповідачка не виконала належним чином взятих на себе зобовязань, а тому повинна нести відповідальність за порушення грошового зобовязання відповідно до ст. 625 ЦК.

Зважаючи на викладене підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за процентами, за комісією і пенею, всього 17432,38 грн. Разом з тим не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. і 871,62 грн. з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із правових наслідків порушення зобов'язання, встановлених договором або законом, є сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Поняття та види неустойки визначено у ст. 549 ЦК України, за змістом якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що штраф і пеня є видами неустойки як міри цивільно-правової відповідальності боржника, що наступає у разі порушення останнім взятих на себе зобов'язань, а не окремими видами штрафних санкцій, які можуть застосовуватися одночасно та незалежно один від другого.

Штраф і пеня як різновиди неустойки обчислюються у відсотках від суми невиконаного, неналежно виконаного або несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 8.6 Умов договору позичальник зобовязується сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно із доданим до позовної заяви позивачем розрахунком заборгованість відповідача за штрафами становить - 500 грн. і 871,62 грн.

Із наведеного розрахунку вбачається, що позивач нарахував неустойку у виді штрафу на суму заборгованості по кредиту, до якої було включено і суму нарахованої пені, тобто застосував до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність, а саме: два різновиди (штраф і пеню) одного й того ж самого виду відповідальності (сплата неустойки) за одне й те ж порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання за кредитним договором), що є неприпустимим.

В порушення ст. 549 ЦК України вимоги позивача про стягнення одночасно штрафу і пені за порушення відповідачем зобов'язання є безпідставними, оскільки з урахуванням встановленої Конституцією України неприпустимості подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення ці поняття є взаємовиключними і не можуть застосовуватися одночасно.

Крім того, умови договору про стягнення з відповідача передбаченої договором неустойки у виді фіксованого штрафу в розмірі 500 грн. не відповідають визначеному законом змісту цього поняття та його правовій природі як грошової суми, що обчислюється відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, що носить імперативний характер, у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому підстав для її стягнення немає, оскільки встановлення розміру штрафу як неустойки у фіксованій твердій грошовій сумі законом не передбачено і відступлення від таких положень закону відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки задоволено 93 % позову (17432,38 грн. х 100 % : 18804 грн.), а сплачено 1378 грн. судового збору, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 1281,54 грн. судових витрат (93 % х 1378 грн. : 100 %).

Керуючись ст.ст.610, 611, 612, 536, 625, 629, 1054, 1056 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 197, 212- 215, 224 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 432 (сімнадцять тисяч чотириста тридцять дві) грн. 38 коп.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" 1281 (тисячу двісті вісімдесят одну) грн. 54 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Старовижівським районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_2