справа № 208/299/16-ц
№ провадження 2-о/208/30/16
РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.,

При секретарі - Севастьяновій Л.М.,

За участю:

Позивачки - ОСОБА_1,

Представника позивача - ОСОБА_2,

Свідків - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Заводського району, 3-ої особи без самостійних вимог - Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори «про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу», суд -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася із позовом до Адміністрації Заводського району, 3-ої особи без самостійних вимог - Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори «про встановлення факти проживання однією сім'єю зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу», яким просила встановити факт проживання однією сім'єю її зі спадкодавцем ОСОБА_5 з 2001 року, по день смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто протягом більш 13 років.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона з 2001 року по час смерті ОСОБА_5, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала з ОСОБА_5 у цивільному шлюбі, в період якого вони мешкали за місцем реєстрації ОСОБА_5, а саме в будинку АДРЕСА_1, вели спільне господарство, мали спільний побут. За життя ОСОБА_5 всі знали їх як подружжя, але офіційно вони не зареєстрували свій шлюб, так як за своїм віком не вважали це за потрібним. Коли ОСОБА_5 помер, то вона поховала його і по теперішній час живе за вказаною адресою. В ОСОБА_5 дітей не має, його дружина померла ще до того, як вони почали спільно проживати. Тому звертаючись до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори надала довідку вуличному щодо підтвердження факту спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_5, але їй було відмовлено в отриманні свідоцтва на спадщину після смерті ОСОБА_5, так як не підтверджено було факт спільного проживання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та суду пояснила, що з ОСОБА_5 була знайома задовго до 2001 року. Коли помер її чоловік та дружина ОСОБА_5, в 2001 році між нею та ОСОБА_5 склалися стосунки які призвели до того, що з 2001 року вони стали разом проживати як подружжя в будинку АДРЕСА_1, де вони разом жили по час смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя ОСОБА_5 не мав дітей. Під час спільного проживання однією сім'єю вони з ОСОБА_5 вели спільне господарство, вирішували куди витрачати спільні гроші, купували речі та побут. Шлюб з ОСОБА_5 не зареєстрували, так як вона і ОСОБА_5 вже були вдовцями, а тому враховуючи і їх вік не вбачали потреби для реєстрації шлюбу. Після смерті ОСОБА_5, вона понесла всі витрати на його поховання, та і по теперішній час проживає в будинку, який належав померлому за життя. Просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, зазначив що згідно до чинного законодавства, ОСОБА_1 є цивільною дружиною померлого ОСОБА_5, з яким проживала з 2001 року по дату його смерті, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1, вели спільне господарство, мали спільний побут, та підтримували сімейні стосунки. Вважає позов таким що підлягає задоволенню.

Представник відповідача та 3-ої особи до судового засідання не з'явилися, подав клопотання про проведення судового розгляду у їх відсутність.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що з померлим ОСОБА_5 знайома з 1972 року, також знала за життя і його померлу дружину. З 2001 року коли померла дружина ОСОБА_5, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 стали жити разом в будинку АДРЕСА_1, як подружжя. Дітей у ОСОБА_5 не було. ОСОБА_1 та ОСОБА_5, вели домашнє господарство, утримували тварин, розпоряджалися спільними коштами. Коли ОСОБА_5 помер, то ОСОБА_1 поховала його, організувала поховання. У будинку по теперішній час живе ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона живе поблизу будинку, де жили разом ОСОБА_5 та ОСОБА_1. За життя ОСОБА_5 знала більш 30 років, дітей він не мав. З 2001 року ОСОБА_5 став жити з ОСОБА_1 по час своєї смерті. Як вона знала, то ОСОБА_5 не укладав шлюбу з ОСОБА_1, так як і так вважав її своєю дружиною, і вони жили разом. Позивачка і по теперішній час живе у будинку АДРЕСА_1, де і жили разом ОСОБА_5 разом з позивачкою.

Вислухав сторони, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дослідив матеріали справи, докази надані сторонами, суд приходить до наступного:

Як встановлено під час судового розгляду, в період з 2001 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачка ОСОБА_1 і ОСОБА_5, проживали як чоловік та дружина, і їх постійним місцем проживання був будинок АДРЕСА_1, що підтверджено позивачкою, свідками ОСОБА_3., ОСОБА_4, Довідкою № 1191 виданою головою квартального комітету № 6 від 09.06.2015 року (а.с. 8).

Згідно до відповіді ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» № 12 від 13.01.2016 року (а.с. 13), підтверджено реєстрація за ОСОБА_5 права власності на будинок АДРЕСА_1.

Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Як пояснила в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, встановлення факту проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, їй необхідно для прийняття спадщини після смерті останнього.

Факт звернення ОСОБА_1 для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 підтверджено постановою державного нотаріуса Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Новікової Л.В. від 12.10.2015 року (а.с. 7), якою відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, у зв'язку із не підтвердженням факту проживання разом із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Враховуючи досліджені докази у їх сукупності, покази позивачки, свідків, матеріали справи, судом встановлено факт спільного проживання однією сім'єю позивачки ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_5, в період з 2001 року по час смерті ОСОБА_5, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі вищезазначеного та керуючись вимогами ст..3 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 11, 56, 60, 84, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Адміністрації Заводського району, 3-ої особи без самостійних вимог - Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори «про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу» - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, за період починаючи з 2001 року по час смерті ОСОБА_5, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Івченко Т. П.