АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9192/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2117/16Головуючий у 1-й інстанції Шевська О. І. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Акопян В.І.,
суддів : Абрамова П.С., Лобова О.А.,
при секретарі: Маладиці Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м.Полтави Міністерства оборони України на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 09 червня 2016 року у справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Полтави Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення з будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,
В С Т А Н О В И Л А :
У червні 2014 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава Міністерства оборони України (далі КЕВ м. Полтава МО України) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення з будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України, посилаючись на те, що представниками Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава проведена перевірка законності заселення та проживання громадян у службовому житлі Збройних Сил України та Міністерства оборони України, в ході якої було встановлено, що на даний час в спірній службовій квартирі зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , 1954 року народження, дочка ОСОБА_2 , 1978 року народження, онука ОСОБА_3 1997 року народження та інша онука ОСОБА_4 2008 року народження, які у військовій частині та інших підрозділах Полтавського гарнізону не працюють, на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у Збройних Силах України, не перебувають, а отже на думку позивача не мають законних підстав на проживання в службовій квартирі, яка згідно ст. 119 Житлового кодексу Української PCP була надана як сім`ї військовослужбовця, і зобов`язані звільнити займане жиле приміщення.

Позивач просив виселити із службового жилого приміщення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 09 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава Міністерства оборони України - відмовлено повністю.

З рішенням суду не погодився позивач КЕВ м. Полтава МО України, який його оскаржив, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов КЕВ м. Полтава МО України задовольнити, оскільки вважає, що рішення суду прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта та відповідачів, представника органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що будівля під номером АДРЕСА_1 ) знаходиться на території військового містечка, в усіх документах, технічних і правовстановлюючих вона зазначена як Адміністративна будівля. В 2007 році рішенням Полтавського міськвиконкому, цій будівлі надана адреса АДРЕСА_2 .
В період з 18.05.2015 по 19.05.2015 Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту та фінансового контролю, як контролюючим органом МО України, на підставі доручення Міністра оборони України від 23.04.2015 №7228 та розпорядження директора Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України від 13.05.2015 №234/1714, проведено позаплановий аудит відповідності окремих питань діяльності Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава, зокрема по перевірці дотримання вимог чинного законодавства під час розподілу житла за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 7-11).
За результатами позапланового аудиту виявлено порушення п. 4.1. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністерства оборони України № 737 від 30.11.2011 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 за № 24/20337, щодо забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку згідно з чергою.
Згідно вимог перевірки надано термін для вжиття дійових заходів щодо вивільнення квартири мешканцями, які не перебувають на житловій черзі Полтавського гарнізону та не мають права на отримання житла, в якому проживають на даний час.
Відповідно до Довідки про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава (далі - Позивач) є організацією Міністерства оборони України, фінансується з державного бюджету по кошторису Міністерства оборони України по загальному та спеціальному фондах. Все майно позивача є загальнодержавною власністю та надано йому на праві оперативного управління. ( а.с. 12).
У ході проведення аудиту встановлено, що згідно наказу Міністра оборони України № 155 від 22.03.2012 ( а. с. 13) за рахунок коштів бюджетної програми КПКВ 2101190 «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців ЗСУ» у 2012 році Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України було розроблено і затверджено проектну документацію для реконструкції будівлі гуртожитку по АДРЕСА_2 під 65-ти квартирний житловий будинок та були проведенні відповідні ремонтні роботи у будівлі гуртожитку.
Як зазначено позивачем в позовній заяві відповідачам ордер на вселення у відомчий будинок МО України не видавався на час перевірки відповідачі на квартирній черзі у Полтавському гарнізоні не перебувають, після перевірки відповідачі належним чином попередженні про виселення але до цього часу не звільнили квартиру. Однак на запит місцевого суду квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтава надано копію ордеру виданого ОСОБА_1 , який видано на склад сім`ї: дочка ОСОБА_2 , дочка дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_3 ( а. с. 123 ), підтвердженням цього в судовому засіданні відповідачами було надано суду для огляду оригінал ордеру.
Родина відповідачів, в складі батька ОСОБА_5 , - військовослужбовця, його дружини ОСОБА_1 - працівника військової частини , доньки ОСОБА_6 отримала дві кімнати, в адміністративному корпусі будинку, по АДРЕСА_4 . Будинок значився гуртожитком готельного типу. Дозвіл на заселення і реєстрацію надавав командир військової частини, одночасно з цим була здійснена їхня реєстрація за вказаною адресою і постановка на квартирний облік родини військовослужбовця в військовій частині. До 2005 року родина перебувала на квартирній черзі в військовій частині, як родина що потребує поліпшення житлових умов, тобто житла. До цього часу відповідач ОСОБА_1 , залишається працівником військової частини, а отже вона має право проживати в будівлі, яка фактично належить цій же частині, в родині двоє дітей, одна дитина неповнолітня, іншій тільки виповнилось 18 років, жодна із них не має іншого житла у власності і фактично починаючи з 1993 року всі вони мешкають в спірному помешканні, маючи постійну реєстрацію, сплачуючи комунальні послуги і перебуваючи на законних підставах в тому помешканні.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами (стаття 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Згідно із ст. 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до п.2.1 Наказу Міноборони від 06.10.2006 року, № 577 "Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень", чинної на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям та членам їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності у них за місцем проходження служби житла надаються службові житлові приміщення. Службове житлове приміщення надається на час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби. При цьому згідно п.2.19 цього наказу підлягає виселенню зі службового житлового приміщення з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, особа яка не має двадцяти років вислуги, у разі її звільнення з військової служби в запас або у відставку крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Згідно ст.2 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.6 зазначеного Закону військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Згідно ст.125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Як вбачається із змісту постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 листопада 2013 року №6-115цс13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для застосування у судовій практиці, не може бути виселено без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, зокрема, сім`ї військовослужбовців (стаття 125 ЖК України).

З позовної заяви вбачається, що позов пред`явлено на підставі ст..116 ЖК України- виселення осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення без надання іншого жилого приміщення.

При розгляді справи судом першої інстанції було встановлено і це не спростовано позивачем ,що дозвіл на вселення відповідачів на їх реєстрацію надавав командир військової частини, в якій проходив службу

ОСОБА_5 1992 році ОСОБА_1 разом з чоловіком ,їх дочка ОСОБА_7 були зареєстровані в спірній квартирі , Інші відповідачі були зареєстровані ,як діти до своїх батьків після їх народження. З часу реєстрації відповідачі постійно проживають у квартирі АДРЕСА_5 . 01.08. 2008 року відповідачці ОСОБА_1 зі складом сім"ї: дочка ОСОБА_2 , дочка дочки ОСОБА_3 та дочка дочки ОСОБА_4 . КЕВ видало ордер на спірну квартиру.

На підставі вищезазначених доказів суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач не надав доказів того, що відповідачі самоправно зайняли квартири І їх виселення можливе без надання іншого жилого приміщення.

При вирішенні спору суд місцевий вірно врахував також висновок органу опіки і піклування ,що при задоволенні позову будить порушені права неповнолітніх дітей.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним у справі доказам, вірно застосувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 312, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава Міністерства оборони України - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 09 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.І.Акопян

Судді: П.С.Абрамов

О.А.Лобов

З оригіналом згідно В.І.Акопян