АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/696/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2940/16Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В. П. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Одринської Т.В.,

Суддів : Мартєва С.Ю., Корнієнка В.І.

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 -ОСОБА_3

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2016 року

по справі за позовом представника позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства " Відродження" Хорольського району про визнання договору недійсним , -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначав, що розпорядженням голови Хорольської РДА від 18 липня 2008 року №247 він отримав у власність земельну ділянку площею 2,798 га, яка розташована на території Петракіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області. 20.08.2008 року між сторонами у справі було укладено договір оренди між терміном 10 років, а 27.08.2008 року даний договір зареєстрований у Петракіївській сільській раді про що у Державному реєстрі земель вчинено запис відповідний запис під №43. Також зазначив, що спірний договір оренди від 22 вересня 2009 року він не укладав, про існування даного договору дізнався лише в 2015 році.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2016 року у задоволенні позовних вимог представника позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 відмовлено в звязку з пропуском позовної давності.

З даним рішенням суду не погодився позивач в звязку з чим його представник подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вважає, що дане рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції неправильно встановлено та визначено порядок перебігу строку позовної давності у спірних правовідносинах, оскільки не враховано, що ОСОБА_2 дізнався про порушення свого права лише в 2015 році. Також, вказує, що отримання ОСОБА_2 орендної плати не свідчить про його обізнаність про існування спірного договору оренди, оскільки ОСОБА_2 був переконаний, що отримував орендну плату по договору оренди від 20.08.2008 року.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно з розпорядженням голови Хорольської РДА від 18 липня 2008 року №247 ОСОБА_2 , отримав у власність земельну ділянку площею 2,798 га на території Петракіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області №503.

20 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Відродження» було укладено договір оренди терміном 10 років. 27.08.2008 року даний договір зареєстрований у Петракіївській сільській раді про що у Державному реєстрі земель вчинено запис відповідний запис під №43. /а.с.33-35/.

16 вересня 2009 року ОСОБА_2 отримав новий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серія ЯЗ №176725, кадастровий номер :00:021:0042 /а.с.6/.

Також, як встановлено судом першої інстанції, 22 вересня 2009 року було укладено договір оренди між ОСОБА_2 та ВАТ «Відродження» терміном 10 років, який зареєстровано у Хорольському РВ Полтавської області РІ Центру ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 23 липня 2010 року № 87 /а.с.70-72/.

Відповідно до висновку експертизи № 12817 від 12.02.2016 року проведеної ХНДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_4, підпис від імені ОСОБА_2 в договорі оренди землі від 22.09.2009 року, укладеному між ОСОБА_2 та ПАТ «Відродження», на зворотній стороні третього аркуша, в графі «Орендодавець» виконаний не ОСОБА_2 / а.с.15-19/ .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки, рішенням Хорольського районного суду від 08.04.2016 року, яке набрало законної сили по цивільній справі № 548/1631/15-ц встановлено, що ОСОБА_2 знав про підписання його дружиною спірного договору оренди землі у 2009 році. Також, постановляючи оспорюване рішення, суд першої інстанції взяв до уваги, те що позивач починаючи з жовтня 2009 року міг дізнатися про укладення нового договору оренди, оскільки згідно з цим договором, орендна плата значно перевищувала розмір орендної плати, встановленого попереднім договором.

Однак, з таким висновком місцевого суду, колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступних підстав.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції Закону, чинного на момент укладення спірного договору) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (статті 14, 18, 20 Закону).

Як встановлено судом першої інстанції, спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою.

Таким чином спірний договір був укладений без волевиявлення ОСОБА_2, а тому спірний договір є недійсним на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вказував позивач, про порушення свого майнового права йому стало відомо в серпні 2015 року після отримання від відповідача оспорюваного договору, а з позовом до суду він звернувся на початку 2016 року, тобто в межах строку позовної давності.

Інших доказів, які б спростовували вказані обставини, матеріали справи не містять.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання представника відповідача, що ОСОБА_2 було добре відомо про укладення спірного договору оренди, оскільки він був підписаний дружиною позивача,що в свою чергу відображено в мотивувальній частині рішення Хорольського районного суду від 08.04.2016 року, яке набрало законної сили по цивільній справі № 548/1631/15-ц, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_5, яка є дружиною позивача, остання заперечує факт підписання спірного договору оренди замість свого чоловіка, при попередньому розгляді справи про розірвання договору оренди нею надавались пояснення лише щодо підписання її чоловіком договору від 2008 року.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає посилання суду першої інстанції що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення спірного договору, оскільки позивач за умовами даного договору отримував значно вищу плату за користування землею необґрунтованими та такими, що суперечать нормам статті 261 ЦК України.

Враховуючи, що спірний договір оренди земельної ділянки визнано недійсним з моменту його укладення, додатково вирішувати питання про скасування його державної реєстрації не є необхідним. Дана вимога є похідною і вирішується в межах компетенції відповідного органу.

В свою чергу, як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося сторонами у справі, 20 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Відродження» було укладено договір оренди терміном 10 років, який зареєстрований у Державному реєстрі земель Петракіївської сільської ради за № 43 від 27 серпня 2008 року. Даний договір не був предметом судового розгляду. Таким чином, підстав для повернення земельної ділянки позивачу немає.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Окрім того, відповідно до розяснень, наданих у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв'язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі.

Оскільки висновок експертизи № 12817 від 12.02.2016 року проведеної ХНДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_4 був наданий при розгляді іншої справи, а саме № 548/1631/15-ц, колегія суддів не має підстав для стягнення судових витрат, понесених позивачем за проведення експертизи по іншій справі.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2016 рокуз ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог представника позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства " Відродження" Хорольського району про визнання договору недійсним.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.п.3,4 ст.309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства " Відродження" про визнання договору недійсним задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :00:021:0042 від 22 вересня 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством « Відродження».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства " Відродження"/ Код за , р/з 0769 в ПАТ « Креді ОСОБА_6», МФО 300614, м. Хорол, вул.Жовтнева, 33/2, с. Петракіївка, Хорольський район, Полтавська область/ на користь ОСОБА_2 судовий збір сплачений ними при подачі позову та апеляційної скарги у розмірі 1889,75грн.

В задоволені інших позовних вимог- відмовити

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: ______________ Т.В. Одринська

Судді: _______________ С.Ю.ОСОБА_7Корнієнко