Номер провадження: 22-ц/785/5387/16
Головуючий у першій інстанції Нікітіна С. Й.
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Суворова В.О.

суддів - Артеменко І.А., - Сватаненко В.І.

при секретарі - Фабіжевській Т.С.

за участю представника ОСОБА_3-ОСОБА_4, представника ДСК «ЧМП»-Уртаєва О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Одеської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 -ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 26 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» (далі ДСК «ЧМП») про стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі у розмірі 1 199,76 грн., 76 коп., надбавки за працю у нічний час у розмірі 148,15 грн., вихідної допомоги у розмірі 3 622,5 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 101 256 грн. 48 коп., компенсації втрати частини заробітної плати у розмірі 2 059 грн. 98 коп. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

24 березня 2015 року позивачка звернулась з вказаним позовом, який уточнила 26 травня 2016 року (а.с.108). Обґрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що з 26 квітня 2010 року знаходилася у трудових відношеннях з відповідачем, працюючи на посаді сторожа дільниці сторожової охорони служби технічної експлуатації. 11 грудня 2013 року відповідно до наказу №180-л від 11 грудня 2013 року позивачка була звільнена з займаної посади відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідач при звільненні нарахував позивачці заробітну плату у розмірі 1 199 грн. 76 коп., вихідну допомогу -1348,41грн., компенсацію за відпустку-680,39 грн., надбавку за роботу у нічний час -148 грн. Але при звільненні позивачки з нею не був здійснений розрахунок з посиланням на відсутність грошей.

Позивачка вважає, що розрахунок не відображає дійсної заборгованості, оскільки виконаний невірно. Так, вихідна допомога відповідно розрахунку позивачки складає 3 622 грн. 50 коп.

Також позивачка просить стягнути за час затримки сплати заробітної плати з 01 січня 2013 року по 26 травня 2016 р. (тобто за 601 робочих дня) суму у розмірі 101 256 грн. 48 коп.

Позивачка просить стягнути на свою користь у відповідності до ст. 95 ч.5 КЗпП України компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 2059 грн. 98 коп.

Також позивачка вважає, що неправомірними діями відповідача, які виразилися в затримці видачі заробітної плати, їй була спричинена моральна шкода у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 26 травня 2016 року позов задоволений частково.

Стягнуто з ДСК «ЧМП» на користь ОСОБА_3 загальну суму у розмірі 32 471,82 грн., з яких:

- 2 114, 49 грн., як компенсація заробітної плати, надбавки за працю у нічний час та вихідної допомоги; - 29 997,79 грн., як компенсація середнього заробітку за весь час затримки розрахунку заробітної плати; - 359,54 грн., як компенсація втрати частини заробітної плати.

Стягнуто з ДСК «ЧМП» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про зміну рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового рішення, яким просить задовольнити її позов у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах вимог скаржника і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Судовою колегією встановлено, що 26 квітня 2010 р. ОСОБА_3 була прийнята на посаду сторожа ділянки сторожової охорони служби технічної експлуатації ДСК «ЧМП».

Відповідно до наказу № 180-л від 11 грудня 2013 року ОСОБА_3 звільнена з посади сторожа ділянки сторожової охорони адміністративно-господарського відділу за скороченням штату працівників. Бухгалтерія зобов'язана виплатити ОСОБА_3 вихідну допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку з 27 квітня 2013 року по 11 грудня 2013 р. в кількості 15 календарних днів (а.с.10).

Відповідно до довідки ДСК «ЧМП» від 03 червня 2015 року середньоденна заробітна плата позивачки з урахуванням утриманих податків складає 54 грн. 13 коп., середньомісячна заробітна плата позивачки з урахуванням утриманих податків - 1190 грн. 91 коп (а.с.41).

У ході судового засідання сторони визнали, що заробітна плата позивачки з податками складає 1348 грн. 41 коп. та 148 грн. 15 коп. надбавка за роботу у нічний час, у зв'язку з чим у відповідності до ст. 61 ЦПК України вказана обставина доказуванню не підлягає.

Відповідно до розрахункового листа до виплати ОСОБА_3 за грудень 2013 року підлягала сума у розмірі 2 114,49, яка складається з заробітної плати - 442,91 грн., нічних - 58,46 грн., компенсації відпустки - 680,39 грн., вихідної допомоги - 1 338,41 грн.

Судова колегія бере до уваги твердження позивачки, які підтверджуються приписом Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області від 08 квітня 2014 року, та поясненнями відповідача, що в порушення ст. ст. 44, 116 КЗпП України відповідач при звільненні позивачки не здійснив розрахунок.

У зв'язку з тим, що відповідач в порушення ст. 116 КЗпП України не здійснив з позивачкою розрахунок відповідно до ст. 117 КЗпП України на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" при визначенні середнього заробітку слід керуватися Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (із наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються :основна заробітна плата;доплата і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час).

Так, за п. 8 указаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Позивачка просить стягнути його з розрахунку 1199,76 грн.76 коп. (заробітна плата)+148,15 грн. (робота у нічний час). Але судова колегія звертає увагу, що середня заробітна плата позивачки без утримання податків складає 1348,41 коп. (згідно з абзацом 3 пункту 3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі). Таким чином, розрахунок необхідно здійснювати з заробітної плати у розмірі 1348,41 грн., до якої у відповідності до пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати необхідно додати як складову середньої заробітної плати 148,15 грн. (робота у нічний час). Таким чином, середній заробіток складає за місяць-1348,41+148,15=1496,56 грн. За два місяця середній заробіток позивачки складає 1496,56*2= 2993,12 грн. За два місяця позивачка пропрацювала 16 діб, що визнано сторонами. Згідно з частиною першою ст. 61 ЦПК України обставини, визнані особами та іншими сторонами , які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Для встановлення середньоденного заробітку ділимо заробітну плату позивачки за два останні місяці на число робочих днів: 2993,12 : 16=187,07 грн.

Позивачка просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з 01 січня 2014 року по 26 травня 2016 року. Судова колегія звертає увагу, що відповідно до ст. 116 ЦПК України вона має отримати середній заробіток за час затримки розрахунку з 12 грудня 2013 року, про що у відповідності до п.4 ст. 10 ЦПК України було роз'яснено представнику позивачки. Судова колегія у відповідності до ст. 11 ЦПК України здійснює розрахунок в межах заявлених вимог. Позивачка розраховуючи середній заробіток за час затримки розрахунку виходила з того, що затримка виплати розрахунку склала 882 календарних дня, з яких 601 є робочим, на які необхідно помножити середньодобову заробітну плату. Але при цьому вона не врахувала, що відповідно до графіка роботи підприємства за два місяця у неї було 16 робочих суток. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Вказана правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 16.12.2015, справа № 6-648цс15.

За 882 календарних дня (з 01 січня 2014 року по 26 травня 2016 р.) відповідно до графіку роботи позивачки є 601 робочих дня. Для розрахунку середньоденної заробітної плати судова колегія розраховує почасову заробітну плату, яку помножає на 8 годин 187,07:24х8=62,35 грн.

Таким чином, на користь позивачки за час затримки розрахунку підлягає стягненню 601 робочих дня * 62,35 грн.(середньоденна заробітна плата)=37 472 грн. 35 коп. (без виключення сум відрахування на податки).

Позивачка не згодна з розрахунком вихідної допомоги, вказуючи, що вона проведена з порушенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. На її думку , розмір вихідної допомоги складає 3622 грн. 50 коп. Судова колегія частково погоджується з доводом позивачки.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п.6 ст. 36 та п.п. 1,2, і 6 ст. 40 цього Кодексу , працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Розраховуючи розмір вихідної допомоги судова колегія згідно з абзацом другим п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 , використовує формулу Вд = (1348 грн.41 коп. + 148,15)+ (1348,41 + 148,15) (заробітна плата з урахуванням доплати за нічний час за два місяця)=2993,12 грн.:16 (кількість фактично відпрацьованих днів за 2 місяці)х16 середньомісячна кількість робочих днів за 2 місяця =1496,56 грн. Позивач розраховуючи вихідну допомогу помилково зазначив середньомісячну кількість робочих днів за 2 місяця-21,5 днів, оскільки вказане суперечить абзацу 3 пункту 8 Порядку.

Також у сторін виник спір щодо розміру заробітної плати, яка повинна бути виплачена позивачці при розрахунку. Так, позивачка вважає, що сума складає 1 199 грн. 67 коп. та 148 грн. 15 коп. надбавки за нічний час, без врахування податків. Відповідач вважає , що вказана сума - 442 грн. 91 коп. та нічних 58,46 грн.

Судовою колегією встановлено, що позивачка має право на отримання заробітної плати за грудень 2013 року за 11 днів, з яких відповідно до графіку роботи 3,85 є робочими днями. Для встановлення середньоденного заробітку ділимо заробітну плату позивачки за два останні місяці на число робочих днів: 2993,12 : 16=187,07 грн. Почасова: 187,07:24=7,95 грн. Таким чином, за грудень 2013 року на користь позивачки підлягає стягненню заробітна плата за 11 днів грудня 2013 року - 720 грн. 22 коп.

Позивачка просить стягнути компенсаційні виплати за затримку розрахунку у розмірі 2059 грн. 98 коп. Судова колегія вважає, що позивні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 34 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року N 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року N 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Судовою колегією встановлено, що при звільненні позивачці не був проведений розрахунок, у зв'язку з чим сума заборгованості по заробітній платі складає 720 грн. 22 коп.

Індекс споживчих цін з 12.01.2014 року по 26 травня 2016 року складає: 124,9 (індекс інфляції за 2014 р. :100%х 143,3 (індекс інфляції за 2015 р.) :100%х105,2 (індекс інфляції за січень-травень 2016 р.) :100%=1,883-1=0,883х 720 грн. 22 коп. = 635 грн. 95 коп.

Судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції, який стягнув на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Доводи відповідача, що позивачка у відповідності до ст. 233 КЗпП України пропустила строк для звернення до суду не заслуговує на увагу, оскільки перебіг такого строку починається з часу, коли роботодавець здійснить розрахунок з робітником при звільненні. Як було встановлено судовою колегією відповідач до теперішнього часу не розрахувався з позивачкою.

Посилання відповідача на те, що 06 квітня 2016 року листом №144 , який ОСОБА_3 отримала , вона запрошувалася для отримання розрахунку, але не з'явилася, не підтверджується жодним доказом.

Також відповідач вказує, що заборгованість по розрахунку була депонована та грошеві кошти знаходяться в межах каси ДСК «ЧМП», у зв'язку з чим позивачка могла отримати розрахунок. Але у відповідності до ст. 60 ЦПК України відповідач не надав доказів того, що позивачка сповіщалася про депонування її розрахунку.

Відповідно до частини третьої ст. 88 ЦПК України з відповідача на корись держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1515 грн. 80 коп.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, виносячи рішення неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 26 травня 2016 року-змінити , виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

Позивні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на користь ОСОБА_3 :

заборгованість по невиплаченій заробітній платі, з урахуванням роботи у нічний час у розмірі 720 грн. 22 коп. без виключення сум відрахування на податки;

вихідну допомогу у розмірі 1496,56 грн.;

середній заробіток за затримку розрахунку з 01 січня 2014 року по 26 травня 2016 року у розмірі 37 472 грн. 35 коп. без виключення сум відрахування на податки;

компенсацію витрат частини заробітної плати - 635 грн. 95 коп.;

моральну шкоду-5 000 грн.

Стягнути з державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на користь держави судовий збір у розмірі 1515 грн. 80 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

І.А.Артеменко

В.І.Сватаненко