Провадження № 2/522/6054/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Тарасова А.В.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить стягнути солідарно з відповідачів суму відсотків в розмірі 368 389 доларів США, суму пені в розмірі 654 068 доларів США, зазначаючи, що 16 травня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно якого останньому був наданий кредит в сумі 395 964 дол. США. В якості забезпечення виконання вищезазначеного зобовязання, 16 травня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, згідно якого останній прийняв на себе зобовязання перед банком відповідати за борговими зобовязанням ОСОБА_3, які виникають з умов укладеного ним з ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» кредитного договору від 16.05.2007р. №014/0027/82/74821, а саме повернути кредит у розмірі 395 964 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), а також відшкодувати можливі збитки та виконати умови цього кредитного договору у повному обсязі.

У подальшому між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ТОВ «СТАНДАРД ОСОБА_5» було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого останнє набуло всі права вимоги за кредитним договором від 16.05.2007р., а вже 31.03.2016р. між ТОВ «СТАНДАРД ОСОБА_5» та ОСОБА_6 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого останній набув всі права вимоги за кредитним договором від 16.05.2007р.

22.04.2016р. між та ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого ОСОБА_1 набув всі права вимоги за кредитним договором від 16.05.2007р. Згідно доданого до цього договору розрахунку заборгованості за кредитним договором 8 167 227, 79 грн. це заборгованість за кредитом, 8 877 606, 54 грн. це заборгованість за процентами, 68 746 214, 93 грн. це заборгованість за пенею. Всього 85 791 049, 26 грн.

Окрім цього позивач зазначає, що на підставі договору про відступлення права вимоги від 22.04.2016р. він також набув прав кредитора і щодо належного виконання заочного рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 14.10.2010р. по справі №2/492/10, згідно якого на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» було стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №014/0027/82/74821 від 16.05.2007р. на загальну суму 5 407 848,09 грн., яка складається з: 2 747 254,45 грн. (що станом на дату винесення рішення становить 346 438,14 доларів США за курсом НБУ) - заборгованість за кредитом; 679 778,31 грн. заборгованість по відсоткам; 1 980 815,33 грн. пеня за прострочення тіла кредиту, за прострочення відсотків по кредиту.

У звязку з тим, що відповідачами вищевказане рішення суду не виконано, позивач вважає, що у нього є правові підстави для подальшого нарахування відсотків за користування кредитом, а також штрафних санкцій, розмір яких передбачений відповідними пунктами кредитного договору від 16.05.2007р. №014/0027/82/74821.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_8, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, у судове засідання, призначене на 16.11.2016 року не зявився, надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за відсутністю представника.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_9 у судовому засіданні 20.10.2016 року заперечувала проти задоволення позову. Крім того. Надала суду заяву про застосування строків позовної давності, а також звернулась до суду із зустрічною позовною заявою. Ухвалою суду від 16.11.2016 року в прийнятті зустрічного позову було відмовлено, однак, суд, з метою повного та всебічного розгляду вказаної справи, врахував та дослідив обставини, повідомлені представником співвідповідача в якості заперечень проти первісного позову. У судові засідання призначені на 31.10.2016 року, 16.11.2016 року, ані представник ОСОБА_9, ані ОСОБА_2 не зявились, про дату час і місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_10 проти задоволення позовних вимог не заперечувала, визнала факт укладення кредитного договору та виникнення заборгованості. У судове засіданні, призначене на 16.11.2016 року також не зявилась, про дату час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

16 травня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №014/0027/82/74821, згідно якого ОСОБА_3 був наданий кредит в розмірі 395 964 дол. США, строком на 120 місяців з 16 травня 2007 року по 16 травня 2017 року. Відповідно до п. 1.4 вказаного договору відповідач ОСОБА_3 зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 13,75 відсотків річних. Розділом 10 вказаного договору була встановлена відповідальність сторін за порушення зобовязання. Так, відповідно до п. 10.1 за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісії, передбачених цим договором, ОСОБА_3 зобовязався сплатити ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

З метою забезпечення виниклого зобовязання, 16 травня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №014/0027/82/74821/2, згідно п. 1.2. якого, останній на добровільних засадах прийняв на себе зобовязання перед ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» відповідати по борговим зобовязанням ОСОБА_3, які виникають з умов укладеного ним з ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» кредитного договору від 16.05.2007р. №014/0027/82/74821, а саме повернути кредит у розмірі 395 964 дол. США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), а також відшкодувати можливі збитки та виконати умови цього кредитного договору у повному обсязі.

Судом встановлено, що у звязку з невиконанням вищезазначеного зобовязання, заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 14.10.2010р. по справі №2/492/10, стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0027/82/74821 від 16.05.2007р. на загальну суму 5 407 848,09 грн., яка складається з: 2 747 254,45 грн. (що станом на дату винесення рішення становить 346 438,14 доларів США за курсом НБУ) - заборгованість за кредитом; 679 778,31 грн. заборгованість по відсоткам; 1 980 815,33 грн. пеню за прострочення тіла кредиту, за прострочення відсотків по кредиту.

31.03.2016 року між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ТОВ «СТАНДАРД ОСОБА_5» був укладений договір про відступлення права вимоги, згідно якого ТОВ «СТАНДАРД ОСОБА_5» набув всі права вимоги за кредитним договором від 16.05.2007р. №014/0027/82/74821. Згідно доданого до цього Договору розрахунку заборгованості за кредитним договором 8 167 227, 79 грн. це заборгованість за кредитом, 8 877 606, 54 грн. це заборгованість за процентами, 68 746 214, 93 грн. це заборгованість за пенею. Всього 85 791 049, 26 грн.

31.03.2016р. між ТОВ «СТАНДАРД ОСОБА_5» та ОСОБА_6 було укладено договір про відступлення права вимоги №31-03/16/1, згідно якого останній набув всі права вимоги за кредитним договором від 16.05.2007р. №014/0027/82/74821. Згідно доданого до цього Договору розрахунку заборгованості за кредитним договором 8 167 227, 79 грн. це заборгованість за кредитом, 8 877 606, 54 грн. це заборгованість за процентами, 68 746 214, 93 грн. це заборгованість за пенею. Всього 85 791 049, 26 грн.

Відповідно до Акту приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги від 31 березня 2016 року, укладеного між ТОВ «СТАНДАРД ОСОБА_5» та ОСОБА_6 вбачається, що останній прийняв серед інших документів і оригінал заочного рішення від 14.10.2010р. Тарутинського районного суду про задоволення позовних вимог ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_11 та ОСОБА_2

22.04.2016р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого ОСОБА_1 набув всі права вимоги за кредитним договором від 16.05.2007р. №014/0027/82/74821. Згідно доданого до цього Договору розрахунку заборгованості за кредитним договором 8 167 227, 79 грн. це заборгованість за кредитом, 8 877 606, 54 грн. це заборгованість за процентами, 68 746 214, 93 грн. це заборгованість за пенею. Всього 85 791 049, 26 грн.

Відповідно до Акту приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги від 22 квітня 2016 року, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 вбачається, що останній прийняв серед інших документів і оригінал заочного рішення від 14.10.2010р. Тарутинського районного суду про задоволення позовних вимог ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_11 та ОСОБА_2

У звязку з наведеним, позивач по справі набув прав кредитора щодо належного виконання заочного рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 14.10.2010р. по справі №2/492/2010.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК).

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд України в постанові від 23.09.2015р. по справі №6-1206цс15; постанові від 25.05.2016р. по справі №6-157цс16.

Надаючи оцінку запереченням представника відповідача викладених в зустрічній позовній заяві, суд зазначає наступне.

Так, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену по справі № 6-28цс14, погоджується з тим, що реалізувавши право на дострокове стягнення погашення кредиту на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що підтверджується ухваленим рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 14.10.2010р., кредитор фактично змінив строк виконання основного зобовязання, передбачений у п. 1.2. Кредитного договору. Відповідно до цього пункту договору кредит надається строк на 120 місяців, з 16 травня 2007р. до 16 травня 2017р.

Разом із тим, враховуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду України, від 23.09.2015р. по справі №6-1206цс15 та від 25.05.2016р. по справі №6-157цс16, суд виходить з того, що зобовязання, яке виникло за укладеним кредитним договором та зважаючи на невиконане рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 14.10.2010р., включає в себе як зобовязання достроково повернути усю суму боргу за кредитом, так і сплатити проценти за користування і штрафні санкції за весь період невиконання грошового зобовязання. Адже відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.09.2014 по справі № 6-53цс14, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Разом із тим, аналіз змісту зазначеної постанови Верховного Суду України свідчить про необхідність застосування диференційованого підходу до визначення чинності договору поруки, Так, у постанові зазначено, що правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Підсумовуючи викладене, можна зробити висновок про те, що договір поруки, укладений між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_2 за №014/0027/82/74821/2 є чинним та поручитель несе солідарну відповідальність за зобовязаннями боржника також в частині сплати процентів і штрафних санкцій у звязку з невиконанням рішення суду про дострокове стягнення кредиту. При цьому суд звертає увагу на те, що ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» вчасно звернувся до суду із позовом про дострокове погашення заборгованості, в тому числі й до поручителя ОСОБА_2, що свідчить про відсутність порушень вищенаведених положень закону та збереження чинності договору поруки.

Вирішуючи питання щодо розміру виниклої заборгованості, суд враховуючи висновок експертного дослідження №101 від 17.10.2016р, заочне рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 14.10.2010р., розмір процентів за користування кредитом, встановлений п. 1.4. та п. 1.6. кредитного договору, розмір пені, встановлений п. 10.1. договору, встановив, що заборгованість складається з: сума відсотків в розмірі 216854 доларів США, що становить 5587867 гривень; суми пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати відсотків 1331337 доларів США, що еквівалентно 34348496 (у тому числі за сумою неповернення кредиту 21764338 гривень та за сумою сплати відсотків 12584156 гривень) .

Щодо посилання представника ОСОБА_2 ОСОБА_9 на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення з позовною заявою до суду, то суд вважає доводи представника відповідача необґрунтованими, зокрема з огляду на наступне. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, з договору про відступлення права вимоги від 22.04.2016р., укладеного між ОСОБА_6 ОСОБА_1, вбачається, що останній набув прав кредитора за кредитним договором №014/0027/82/74821 від 16.05.2007р. саме з моменту укладання договору про відступлення права вимоги, а саме з 22.04.2016р. У звязку з наведеним позивач не пропустив строк позовної давності для предявлення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 10, 11, 123, 209, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 257, 261, 525, 526, 599, 611, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (м. Одеса, вул. Терешкової, 10 корпус «а», кв.36, ІНН НОМЕР_1) солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 суму заборгованості зі сплати відсотків в розмірі 216584 (двісті шістнадцять тисяч пятсот вісімдесят чотири) долари США, що в гривневому еквіваленті складає 5587867 (пять мільйонів пятсот вісімдесят сім тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень, пеню за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків в розмірі 1331337 (один мільйон триста тридцять одна тисяча триста тридцять сім) доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 34348495 (тридцять чотири мільйони триста сорок вісім тисяч чотириста девяносто пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 3445 (три тисячі чотириста сорок пять) гривень з кожного, усього 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Тарасов

16 листопада 2016 року