__________________________________________________________________
Справа № 433/76/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.16

23.02.2016 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

при секретарі Яковлєвій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ОСОБА_1, ОСОБА_2 з однієї сторони, та ОСОБА_4, з іншої була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Калініна, б. № 12. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було передано ОСОБА_4 домовлену суму у розмірі 50 000 гривень за придбання вказаного домоволодіння, про що було вчинено розписку від 02 листопада 2015 року. На даний час позивачі не мають можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки ОСОБА_4 померла 08 січня 2016 року. Правонаступницею майна померлої є ОСОБА_3, проти визнання за позивачами права власності на зазначене домоволодіння не заперечує. Позивачі просять суд визнати за ними право власності на зазначене домоволодіння, у рівних долях, по ? частині кожному, а також земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель та споруд, так як вказана земельна ділянка перейшла до позивачів разом із зазначеним домоволодінням.

Позивачі до суду не зявилися, надали заяви, згідно яких на задоволенні позовних вимог наполягають, справу просять розглянути без їх участі.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без її участі.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні.

Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій.

Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом було встановлено, що дійсно між ОСОБА_1, ОСОБА_2 з однієї сторони, та ОСОБА_4, з іншої була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Калініна, б. № 12.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було передано ОСОБА_4 домовлену суму у розмірі 50 000 гривень за придбання вказаного домоволодіння, про що було вчинено розписку від 02 листопада 2015 року. Таким чином, позивачі фактично прийняли у власність вказане нерухоме майно, ОСОБА_4 отримала від них відповідну грошову суму та передала їм у власність дане домоволодіння.

При цьому, на даний час позивачі не мають можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки ОСОБА_4 померла 08 січня 2016 року. Правонаступницею майна померлої є ОСОБА_3, проти визнання за позивачами права власності на зазначене домоволодіння не заперечує.

З огляду на вищезазначене, позивачі домовилися з ОСОБА_4 щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, згідно з яким позивачам у власність перейшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення даного правочину відсутні з незалежних від позивачів зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивачів може бути предметом захисту у судовому порядку.

Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно.

У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивачі звернулися до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у них відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщенні на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Таким чином, набуваючи право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачі також набувають право власності на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0753 га, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 554667.

На підставі ст.ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України, ст. 120 ЗК України, керуючись ст.ст.10,11,60, 174, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у рівних долях, по ? частині кожному, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Калініна, б. № 12.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у рівних долях, по ? частині кожному, право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибну ділянку), що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, вул. Калініна, № 12 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 554667.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя