АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1301/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1392/16Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І.С. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.

Суддів: Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.

За участю секретаря: Шевченко І.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 30.03.2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» у лютому 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, прохаючи стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12013,27 за кредитним договором № б/н від 22.01.2009 року, яка складається з 2080,00 грн. - заборгованість за кредитом, 5335,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3550,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, фіксована частина штрафу - 500 грн., 548,25 грн. - процентна складова штрафу та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору без номера від 22.01.2009 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з п.п. 3.2 - 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписанням даного договору відповідач підтвердив свою згоду із будь-яким розміром кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 30.11.2015 року заборгованість складає 12013 грн. 27 коп., яку позивач прохає стягнути з відповідача.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 30 березня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено, застосовано наслідки пропуску позивачем строку на звернення до суду за захистом порушених прав.

З таким рішенням не погодився ПАТ КБ «ПриватБанк», в апеляційній скарзі, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, прохає його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті й договір не є розірваним чи припиненим згідно з правовими підставами, визначеними ст.ст. 599, 651, 654 ЦК України, у зв`язку із чим й відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк, а отже, строк дії договору не закінчився і продовжує діяти.

Апелянт також зазначив, що позовна давність у даному випадку до застосування не підлягає з огляду на те, що грошові кошти відповідачем банку повернуті не були, проценти за кредитом та пеня також підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, не вбачає підстав до її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до норми ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з нормою ч.2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачено актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі, відповідно до ч.3 цієї статті, можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторони положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або суті відносин між сторонами.

Відповідно до норми ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Згідно з нормою ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 22 січня 2009 року між сторонами ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідач отримав 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Також встановлено і не заперечується жодною із сторін, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір.

Відповідно до пункту 3.1. Умов та правил надання банківських послуг, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок, видає держателю платіжну картку, вид та строк дії якої зазначається в заяві клієнта, підписанням якого клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, Кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк.

Разом з тим, у заяві позичальника зазначено, що термін дії картки становить 2 (два) роки (а.с.8 на звороті).

Відповідно до п. 3.1.1. строк дії карти зазначено на лицевій стороні карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця (а.с. 13 на звороті).

Згідно з п.3.1.4. Правил користування платіжною карткю термін дії карток миттєвого випуску продовженню не підлягає.

Відповідно до п. 5.4 Правил користування платіжною карткою строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжних картках без встановленого мінімального обов`язкового платежу, проводиться в наступному порядку: щомісячно за попередній місяць - строк погашення процентів по кредиту, строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті (в полі MONTH).

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач ОСОБА_3 та його представник за довіреністю, ОСОБА_4, надали до суду першої інстанції клопотання про застосування строків позовної давності (а.с. 31-32).

Перевіряючи обґрунтованість поданої заяви в межах доводів апеляційної скарги та прийнятого судом першої інстанції рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з нормою ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до норми ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з нормою ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої строни права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Нормою ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо).

Згідно з нормами ч.ч. 3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач у встановлений в законі спосіб скористався своїм процесуальним правом та заявив відповідне клопотання про застосування строку позовної давності.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Її початок пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 252-255 ЦК України).

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

У матеріалах справи міститься вимога представника ПАТ КБ «Приватбанк» від 09 січня 2011 року (вих. № НОМЕР_1) про виконання ОСОБА_2 кредитних зобов`язань у повному обсязі. Згідно з інформацією із вказаної вимоги, банк, керуючись ст. 1049-1050 ЦК України, п. п. 5.2, 5.3 Умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», як правонаступник ЗАТ КБ «Приватбанк», в односторонньому порядку розірвав з ОСОБА_2 кредитний договір б/н від 22 січня 2009 року з 31 січня 2011 року у зв`язку з невиконанням позичальником умов договору і на підставі п. 5.3 Умов і правил надання банківських послуг, в односторонньому порядку анулює п. 9.12 відносно пролонгації договору з 31 січня 2011 року. Також повідомлено, що банк не перевипустить ОСОБА_2 нових платіжних кредитних карт по закінчення строку дії старих карток (а.с. 34).

Отже, банк в односторонньому порядку анулював п.9.12. Умов та правил надання банківських послуг та прийняв рішення про розірвання договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що строк позовної давності за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватись із моменту настання строку погашення кредиту, тобто з 30.04.2009 року, щодо погашення процентів по кредиту - із моменту настання строку погашення чергового платежу, так як єдиний та останній платіж щодо погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.01.2009 року, позичальником було здійснено - 30.03.2009 року на суму 2392,60 грн. (а.с. 5). З огляду на зазначене, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що станом на час звернення до суду (29.02.2016 року) позивач пропустив строк звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом, у зв`язку із чим відмовив у задоволенні позову.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ ,, Приват Банк '' не обгрунтована та не підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та цивільного процесуального законодавства, підстав для його скасування чи зміни немає.

Керуючись ст.ст. 303 ч. 1, 307 ч. 1 п. 1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 30 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В.А. Чічіль

Судді: С.Ю. Мартєв

Л. М. Хіль

З оригіналом згідно: В.А. Чічіль