АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/899/2016 Головуючий у суді першої інстанції - МарфінаН.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Крижанівська Г.В.,

секретар Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_4звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 25.12.2010 між сторонами у справі був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 Зазначає, що після укладення шлюбу виявилось, що сторони мають протилежні погляди на сімейне життя і не дивлячись на намагання всіма силами зберегти сім'ю, навіть народження доньки не допомогло цього зробити. Позивачка переконалась, що вона з чоловіком є зовсім різними людьми і тому в інтересах самих сторін у справі та інтересах їхніх дітей, вирішила розірвати шлюб. Вказує, що ведення спільного господарства між сторонами не можливе і подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Відповідач вчиняє дії, які фактично принижують її честь та гідність. У зв'язку з напруженими відносинами між сторонами, на думку позивача, припинення шлюбу має відбуватись у найкоротший термін, що буде значною мірою сприяти нормальному психологічному клімату для самої позивачки та дітей. За наведених обставин позивачка просить розірвати її шлюб з відповідачем.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2015 позов задоволено: розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 25.12.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2153.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, нез'ясування судом взаємовідносин подружжя та дійсних причин позову, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи тричі повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Колегія суддів, визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились в судове засідання, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції постановляючи рішення про розірвання шлюбу виходив з того, що вимоги позивача про розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, які мають істотне значення.Крім того, такі напружені відносини між подружжям негативно впливають на їх неповнолітніх дітей, які стають свідками конфліктів між батьками, тож не дивлячись на позицію сторони відповідача, суд прийшов до висновку, що подальше збереження подружніх відносин між сторонами, що передбачає спільне їх проживання, продовжить негативний вплив на морально-психологічний стан дітей у зв'язку із чим суперечитиме їхнім інтересам.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2015 позов ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задоволено (а.с. 26).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2015 вказане заочне рішення за заявою відповідача було скасоване і справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 45).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2015 за клопотанням відповідача сторонам у справі був наданий чотиримісячний строк для примирення відповідно до положень ст. 111 ЦПК України (а.с. 72).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2015 позов ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задоволено.

Частиною 1 ст. 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до п. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких підстав, коли судом встановлено, що шлюб між подружжям існує лише формально, шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припиненні, зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, колегія суддів приходить до висновку, що судом правомірно постановлено рішення про розірвання шлюбу.

При цьому, також слід зазначити, що судом першої інстанції за клопотанням відповідача сторонам надавався час для примирення, однак примирення подружжя не відбулось.

Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо не з'ясування судом взаємовідносин подружжя та дійсних причин позову, оскільки судом повністю дотримано норм сімейного законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

Г.В.Крижанівська