АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4274/16 Справа № 200/7635/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Литвиненко І. Ю. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Глущенко Н.Г., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми процесуального права, оскільки наявні підстави для задоволення скарги у повному обсязі, а тому просить скасувати ухвалу суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду змінити в частині підстав відмови у задоволенні скарги.

Приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги суд посилався на приписи ст. 124 Конституції України, ст. 30, 37 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 14, 383, 384,387 ЦПК України.

Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2011 року задоволено позов ОСОБА_2 до ТОВ фірми «Консоль ЛТД» про визнання договору недійсним, повернення безпідставно отриманих коштів та відшкодування шкоди та стягнуто із відповідача на користь позивача, на відшкодування матеріальних збитків 3985642 гривні, на відшкодування завданої моральної шкоди 10000 гривень, шляхом звернення стягнення на майно боржника.

На виконання цього рішення суду, яке набрало законної сили 01 липня 2011 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання ГУЮ у Дніпропетровській області 12 вересня 2011 року відкрито виконавче провадження.

20 вересня 2012 року це виконавче провадження зупинено з тих підстав, що ухвалою господарського суду АР Крим від 16 липня 2012 року відкрите провадження у справі про визнання ТОВ фірми «Консоль ЛТД» банкрутом. У зв'язку з окупацією Російською Федерацією частини території України - АР Криму та неможливістю, із цих підстав, роботи судів, а отже і прийняття рішення про визнання ТОВ фірми «Консоль ЛТД» банкрутом, на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2014 року, виконавче провадження 20 червня 2014 року відновлено. За наслідками виконавчий дій, 05 грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Підставами для закінчення вказано відсутність майна боржника, на яке може бути накладено стягнення.

17 лютого 2015 року, на підставі вимог ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем виконавче провадження відновлено. 12 березня 2015 року, на підстава вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», господарським судом Київської області винесено ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ фірма «Консоль ЛТД» і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с. 259-261). Із цих підстав, 02 вересня 2015 року державним виконавцем виконавче провадження зупинено знову.

Суд констатував, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2011 року, яким задоволено позов стягувача, тривалий час, більше п'яти років, органами виконавчої служби не виконується. Відтак, стягувач не може отримати ті кошти, які присуджено їй судом на відшкодування завданої боржником шкоди, що є не дотриманням її конституційного права на отримання коштів. Вимоги щодо обов'язкового зупинення виконавчого провадження не розповсюджується на виконання рішень у немайнових спорах. Враховуючи те, що рішення, яким присуджено стягнення з ТОВ фірми «Консоль ЛТД» на користь ОСОБА_2 грошей на відшкодування завданої їй шкоди, є рішенням з майнового спору, підстав для поновлення державним виконавцем виконавчого провадження до закінчення дії мораторію, що запроваджений рішенням господарського суду Київської області від 12 березня 2015 року, немає. За відсутності підстав для поновлення державним виконавцем виконавчого провадження, підстави для задоволення скарги відсутні.

Ці висновки суду першої інстанції апеляційний суд вважає обґрунтованими, але необхідно доповнити підстави відмови у задоволенні скарги із урахуванням обставин у справі.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Згідно з вимогами п. 8 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі і отриманих від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах

Частиною 2 ст.39 цього Закону передбачено, що виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених: пунктами 3, 4, 6 - 10 і 12 - 14 частини першої статті 37 цього Закону - до закінчення строку дії зазначених обставин;

Зупинення виконавчого провадження від 20 вересня 2012 року уже було предметом судового розгляду, та ухвалами Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2014 року та 30 грудня 2014 року було визнано неправомірним. Ці ухвали не набрали законної сили. Але ще у жовтні 2012 року, та 20.06.2014 року це виконавче провадження поновлювалося, а постановою від 05.12.2014 року було закінчено (т.1 а.с.45-49, 128-130, 183-184, 185-199).

У січні 2016 року ОСОБА_2 уточнила вимоги своєї скарги, але в чому полягає неправомірність дій виконавчої служби після отримання відповіді 06 травня 2014 року заявник не зазначила (т.1 а.с.213-218).

Тоді як матеріалами справи підтверджено, що 17 лютого 2015 року відновлено виконавче провадження по виконанню рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2011 року. Але постановою державного виконавця від 02 вересня 2015 року це виконавче провадження знову було зупинено у зв'язку із наявністю ухвали Господарського суду Київської області від 12 березня 2015 року про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ фірми «Консоль ЛТД» (т.1 а.с.221-222, 240-247,259-261).

Отже ці дії державного виконавця проведені на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, та іншими нормативно-правовими актами, не суперечать вимогам п. 8 ч.1 ст. 37, ч.2 ст. Закону України «Про виконавче провадження», роз'ясненням п.18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах". А заявник не надала доказів, які б свідчили про закінчення строку дії обставин, які були підставою для зупинення виконавчого провадження.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення скарги, передбачені ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 312,315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року змінити в частині підстав відмови у задоволенні скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: