ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Бутенка В.О.,

за участі секретаря Литвиненко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання членами сім'ї та визнання спільної сумісної власності на майно членів сім'ї, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідачки ОСОБА_2 мотивуючи позовні вимоги тим, що з 1984 року стала спільно проживати із ОСОБА_3, який перебував в шлюбних відносинах із ОСОБА_4 03.01.1990 року вони разом із ОСОБА_3 придбали 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 та разом перебудовували будинок. Проживаючи разом із ОСОБА_3, вона являлась членом його сім'ї, а тому в силу вимог ст.17 ЗУ «Про власність» просить суд визнати за нею право спільної власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка та її представники позов підтримали, навели пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник позов не визнали, вважають, що майно, на яке претендує позивачка, є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які перебували в шлюбі на час його придбання, і ця 1/2 частина будинку вже поділена між спадкоємцями ОСОБА_3 рішенням Фастівського міськрайонного суду від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 10.03.2016 року, а тому заперечували проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи у їх сукупності, вважає вимоги позивачки необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб між батьками відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено 19 листопада 1966 року та припинено в зв'язку із смертю дружини - ІНФОРМАЦІЯ_1.

03 січня 1990 року ОСОБА_3 придбав за договором купівлі-продажу 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

04 червня 2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 10 березня 2016 року було визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4, та на 1/8 частину цього будинку в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3.

Згідно Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР (від 30.05.1926 року), який був чинним до 31.12.1969 року шлюб обов'язково реєструвався в органах ЗАГСу.

Відповідно до ч.1 ст.12 Кодексу про шлюб та сім'ю України (від 20.06.1969 р), який був чинним з 01.01.1970 року до 31.12.2003 року, шлюб укладається в державних органах запису актів громадянського стану.

Відповідно до ч.2 ст.13 Кодексу про шлюб та сім'ю України права та обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах запису актів громадянського стану.

Відповідно до ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.37 Кодексу про шлюб та сім'ю України шлюб припиняється внаслідок смерті одного із подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 17 ЗУ «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки час придбання 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 припадає на момент перебування ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, це виключає наявність права на це майно у позивачки ОСОБА_1 з підстав, заявлених у позові.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що факт проживання позивачки та ОСОБА_3 сім'єю без реєстрації шлюбу не створює правових наслідків щодо майна, набутого до 01.01.2004 року, а також, що майно, набуте подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_3 під час їх шлюбу з 19.11.1966 року по 26.09.2003 року є спільним майном цього подружжя.

Таким чином, зазначені вище обставини справи, які встановлені рішенням Фастівського міськрайонного суду від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 10 березня 2016 року, не входять до предмету доказування в даній справі, а отже відсутні правові підстави для визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 членами сім'ї.

З огляду на вищевикладене, не може бути застосована до правовідносин, що виникли з моменту укладення договору купівлі-продажу 1/2 частини будинку - 03.01.1990 року норма ч.1 ст. 17 ЗУ «Про власність», оскільки позивачка та ОСОБА_3 не є членами сім'ї, і відповідно до п.3 Постанови Верховної Ради Української РСР №885-ХІІ від 26.03.1991 року «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» закон Української РСР «Про власність» застосовується до правовідносин, які виникли після введення в дію Закону, тобто з 15 квітня 1991 року.

Під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 по суті, на підставі досліджених судом письмових доказів по справі, показів свідків, їх оцінки та аналізу у сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 22, 37 КпШС України, ст.17 ЗУ «Про власність», ст.ст.10, 27-30, 60, 61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання членами сім'ї та визнання спільної сумісної власності на майно членів сім'ї - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бутенко В.О.