Справа № 658/2945/16-ц
(провадження № 2/658/1208/16)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Подіновської Г.В.,

при секретарі Левицькій Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, м. Каховка Херсонської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3

Вимоги мотивовано тим, що після смерті дядька позивача ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Позивач є спадкоємцем померлого за законом п'ятої черги, спадщину прийняв шляхом подання заяви до нотаріуса. Нотаріус відмовив позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вище зазначене нерухоме майно, що позбавляє позивача можливості оформити право на спадщину після смерті дядька.

За вказаних обставин просив визнати за ним право власності на спадкове майно після смірті ОСОБА_3, яке складається з садибного індивідуального житлового будинку «А» загальною площею 73,5 кв.м.; житловою площею 35,0 кв.м., допоміжною 38,5 кв.м., з верендою «а», ганком «а-1», літньою кухнею «Б», тамбуром «б», погрібом з шийкою «В», огорожею № 1, воротами № 2, що розташовані на земельній ділянці площею 4600 кв.м. по АДРЕСА_1 та належало ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в судовому засіданні на задоволені позову наполягав у повному обсязі, додатково просив також визнати за ним право власності на земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 4600 кв.м.

В судовому засідані відповідач позовні вимоги визнала. В подальшому в судові засідання не з'явилася надала заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з абзацом 16 п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ОСОБА_4, про що складено відповідний актовий запис № 42 (а.с. 4).

Як вбачається з виданої КП «Каховське БТІ» довідки № 9723 від 07 липня 2016 року станом на 31 грудня 2012 року ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 24 липня 1991 рік, виданого на підставі рішення Каховської районної ради від 16 липня 1991 року № 158 належав на праві приватної власності об'єкт нерухомості, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

З виданої Любимівською селищною радою Каховського району виписки із по господарської книги від 10 серпня 2016 року № 1971 вбачається, що за померлою ОСОБА_4 згідно з записом в по господарській книзі № 20 о/р 1205-05 значиться житовий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальни) житловий будинок виготовленого станом на 01 вересня 2016 року, об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1, складається з житлового будинку «А», загальною площею 73,5 кв.м., житловою площею 35,0 кв.м., допоміжною 38,5 кв.м.; веранди «а»; ганку «а1»; літньої кухні «Б»; тамбуру «б»; погрібу з шийкою «В»; огорожі № 1, воріт № 2 (а.с. 16 - 19).

Як вбачається з виданої Любимівською селищною радою Каховського району від 15 серпня 2016 року довідки ОСОБА_4 була зареєстровано та проживала разом з синами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьком є ОСОБА_8, матір'ю ОСОБА_4 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер (а.с. 9).

На день смерті ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав разом з братом ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою виданою Любимівською селищною радою (а.с. 10).

Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4, його батьком є ОСОБА_8, матір'ю ОСОБА_4 (а.с. 8, 8зв.).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер, що пітверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11).

Як вбачається з виданої Любимівською селищною радою довідки від 17 серпня 2016 року ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6, її батьком є ОСОБА_8, матір'ю ОСОБА_4 (а.с. 13).

03 червня 1978 року зареєстрований шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_2, після реєстрації шлюбу прізвище дружини «ОСОБА_2», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с. 14).

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7, його матір'ю є ОСОБА_2.

Постановою державного нотаріуса Заремба С.А. від 19 серпня 2016 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, відмовлено (а.с. 23, 23 зв.).

Підставою для відмови слугувало те, що спадкоємцем нотаріусу не надано оригіналу свідоцтва про право власності або його дублікат.

Як вбачається з вказаної постанови нотаріусом було встановлено, що після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями за законом були ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем за законом був ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем за законом є ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини.

Отже, суд вбачає, що позивач є спадкоємцем за законом, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч. 1 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги вище наведені норми цивільного права, вбачає, що відповідно до законодавства, яке було чинне на час набуття права власності на будинок спадкодавцем, передбачалася державна реєстрація права власності, проте виникнення права власності на будинок не залежала від державної реєстрації. Суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_12 набула право власності на будинок АДРЕСА_1, правомірно з дотриманням вимог законодавства, що діяло на час виникнення права власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України).

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтереси інших осіб, тому приймається судом.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

За викладених обставин, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягає задоволенню, тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, яким є житловий будинок, оскільки позивач позбавлений можливості надати нотаріусу правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом, так як спадкодавцем не було зареєстроване право власності на належний йому будинок.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 16, 392, 1216, 1218, 1225, 1261, 1267 - 1269, 1296, 1299 ЦК України, ст.ст. 5 - 11, 57 - 60, 174, 212, 213 - 215, 218 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на житлового будинок, який складається з: садибного індивідуального житлового будинку «А», загальною площею 73,5 кв.м., житловою площею 35,0 кв.м., допоміжною 38,5 кв.м.; веранди «а»; ганку «а1»; літньої кухні «Б»; тамбуру «б»; погрібу з шийкою «В»; огорожі № 1, воріт № 2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Суддя Г.В. Подіновська