АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1988/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2020/16Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого-судді Пилипчук Л.І.,

суддів Кривчун Т.О., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю представника позивачки - адвоката Кумечкіної В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 червня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, третя особа приватний нотаріус Сокирченко Таміла Павлівна, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно: ? частину житлового будинку, що розташований у АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 р. батька ОСОБА_5, оскільки на звернення до нотаріуса остання повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності батька на частину вказаного будинку.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 червня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Не погоджується з висновком суду, що територіальна громада міста в особі Полтавської міської ради є неналежним відповідачем, оскільки інших спадкоємців покійного батька, крім неї, дочки спадкодавця, немає, а у разі відсутності спадкоємців відповідно до ст.1277 ЦК України спадщина визнається відумерлою та переходить у власність територіальної громади міста в особі міської ради.

Посилається на те, що відповідно до рішення Київського райсуду м.Полтави від 02.11.1978 року про поділ майна подружжя домоволодіння по АДРЕСА_1 розділено між її батьками ОСОБА_6 і ОСОБА_5 та до об'єктів, що підлягали поділу включено огорожу і вбиральню.

Вважає, що дані технічного паспорту на житловий будинок щодо року будівництва вбиральні «В», огорожі та сараю «Д» у 1991 році, тобто після ухвалення зазначеного судового рішення, не може бути підставою для відмови у позові, оскільки збудовані до 05 серпня 1992 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника позивачки, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, який є батьком позивачки./а.с.5-9/

Відповідно до договору від 23.05.1968 року ОСОБА_5 виділено в безстрокове користування земельну ділянку для індивідуального будівництва в розмірі 380 кв.м. за адресою АДРЕСА_1

Згідно акта про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 23.04.1971 року житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, прийнятий в експлуатацію. Домоволодіння складається із житлового будинку та надвірних будівель: сараю, вбиральні та огорожі./а.с.16-17/

Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 02.11.1978 року, ухваленому по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, розділ майна і стягнення аліментів, визнано за ОСОБА_6 право власності та виділено у домоволодінні, розташованому в АДРЕСА_1 на 1/2 частину кімнату житлову 1-3 пл.18,0 кв.м., сарай «В» з погребом «в», огорожа і вбиральня «В» в спільному користуванні, за ОСОБА_5 втзнано право власності на виділено на 1/2 частину вказаного домоволодіння веранду 1-1 площею 7,8 кв.м., кухню 1-2 пл.8.0. кв.м., кімнату житлову 1-4 пл.8,4 кв.м., огорожа та вбиральня «В» в загальному користуванні. /а.с.10/

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що, оскільки позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину будинку з визначенням конкретних приміщень, а отже ставить питання про реальний поділ будинку, який має проводитися між його власниками, тому територіальна громада не є належним відповідачем.

Такі висновки районного суду є помилковими з огляду на наступне.

Статтею 525 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини ОСОБА_7, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкоємця.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована за місцем відкриття спадщини, а отже є особою, яка прийняла спадщину, що ніким не оспорюється.

На звернення ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_5, а саме, на 1/2 частину житлового будинку за АДРЕСА_1 приватний нотаріус Сокирченко Т.П. відмовила у вчиненні такої дії, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно./а.с.14/

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції).

Згідно Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 23.05.1968р. та Акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 23.04.1971 року, затвердженого рішенням виконкому Полтавської міської ради від 28.04.1971р. №135, забудовник ОСОБА_5 набув права власності на житловий будинок в цілому з господарськими спорудами : сараєм, вбиральнею і огорожею, про що Полтавським бюро технічної інвентаризації здійснено запис в реєстрову книгу №81 за реєстровим №10991 від 11.10.1971р./а.с.17/

Право власності на вказаний будинок, як на спільну власність подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_6, підтверджено судовим рішенням при розгляді справи про розірвання шлюбу та поділ вказаного будинку як спільного майна подружжя.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

На підставі рішення Київського районного суду м.Полтави від 02.11.1978 року, ОСОБА_6 зареєструвала своє право власності на 1/2 частину будинку в Полтавському бюро технічної інвентаризації, а ОСОБА_5 реєстрацію виділеної йому частки домоволодіння не здійснив, про що свідчить технічний паспорт на цей будинок. / а.с.10-11,20/

Незважаючи на відсутність державної реєстрації, право власності спадкодавця ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку з відповідними приміщеннями та господарськими спорудами підтверджується зазначеними доказами, які є належними та допустимими в розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України, тому позивачка, як спадкоємець, що прийняла спадщину в установлений законом строк та порядку, має право на успадкування частини будинку покійного батька.

Посилання районного суду на те, що територіальна громада не є належним відповідачем, а позовні вимоги стосуються реального поділу будинку, який має проводитися між співвласниками, - є хибними, оскільки поділ вказаного домоволодіння здійснено у 1978 році та до спадщини , що відкрилася після смерті ОСОБА_9 входить частина будинку з конкретно виділеними йому приміщеннями та господарськими будівлями. Також територіальна громада в особі Полтавської міської ради є належним відповідачем з тієї підстави, що у разі недоведеності права позивачки на спадкування вказаного об'єкту нерухомості, останній на підставі ст.1277 ЦК України мав визнаватися відумерлою спадщиною та переходить у власність територіальної громади.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційну скаргу задовольняє, рішення місцевого суду скасовує у зв'язку з невідповідністю висновків обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, та ухвалює нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.п.3,4 ст.309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 червня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку, яка сакладається з : сіни (веранда) 1-1 площею 7,6 кв.м., кухні 1-2 площею 8.1 кв.м., кімнати жилої 1-3 площею 8,5 кв.м.,та ? господарських будівель, яка складається з сараю «Б,Д», погрібу «б», огорожі №1, що знаходяться за АДРЕСА_1

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - суддя Л.І.Пилипчук

Судді /підписи/ Т.О. Кривчун

О.В. Чумак

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук