УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКолодійчука В.М.,
суддів: Висоцької В.С., Умнової О.В.,Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення боргу за договором банківського рахунку, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик»), у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути на її користь з відповідача: 1 189 086 доларів США - за договором банківського рахунку, 118 908,60 доларів США - пені, передбаченої умовами договору за несвоєчасне зарахування грошових коштів, 41 969,91 доларів США - 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалася на те, що 23 січня 2014 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» та нею було укладено договір банківського рахунку, який позивачем було поповнено (внесено готівку) на суму 1 307 994,60 доларів США.

13 листопада 2014 року ОСОБА_6 було отримано виписку по особовому рахунку за період часу з 01 січня 2014 року по 13 листопада 2014 року в якій не було відображено жодного зарахування внесених грошових коштів, у зв'язку з чим, позивач була змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача борг за договором банківського рахунку в розмірі 1 189 086 доларів США, пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в розмірі 118 908,60 доларів США, а всього стягнуто 1 307 994,60 доларів США.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь Держави 3 654 грн судового збору.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 3 % річних від простроченої суми в розмірі 13 878,09 доларів США, що за курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення, а саме 18 травня 2015 року, становить 287 274 грн 06 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Хрещатик» просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року і передати справу на новий розгляд до районного суду, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 січня 2014 року між ОСОБА_6 та ПАТ «КБ «Хрещатик» було укладено договір банківського рахунку фізичної особи, відповідно до умов якого, банк відкрив клієнту поточний рахунок в валюті, зобов'язався: забезпечувати збереження коштів клієнта на його рахунку; приймати до зарахування на рахунок клієнта готівкові та безготівкові грошові кошти; забезпечувати своєчасне зарахування та списання коштів по рахунку клієнта; в останній робочий день кожного місяця нараховувати проценти на залишки коштів на рахунку у розмірі відповідно до тарифів банку та зараховувати їх на рахунок.

Умовами п. 2.3.1 договору передбачено, що банку має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Клієнт за договором наділений правом отримувати своєчасне і повне здійснення розрахунків та інших, обумовлених цим договором послуг (п. 2.4.2 Договору).

Договір набув чинності з дня його підписання і діє до 30 січня 2015 року (п. 8.1 договору).

В підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань за вказаним договором ОСОБА_6 суду надано: копію квитанції № 48 від 23 січня 2014 року на суму 457 086 доларів США; копію довідки відповідача від 23 січня 2014 року про внесення коштів в сумі 457 086 доларів США; копію квитанції № 235 від 23 січня 2014 року на суму 13 892 доларів США; копію квитанції № 789 від 30 січня 2014 року на суму 195 395 доларів США; копію довідки відповідача від 06 лютого 2014 року про залишок коштів в сумі 666 373 доларів США; копію квитанції № 18 від 07 лютого 2014 року на суму 52 000 доларів США; копію довідки відповідача від 07 лютого 2014 року про залишок коштів в сумі 718 373 доларів США; копію квитанції № 79 від 13 лютого 2014 року на суму 20 000 доларів США; копію квитанції № 301 від 28 лютого 2014 року на суму 26 900 доларів США; копію квитанції № 87 від 21 березня 2014 року на суму 280 000 доларів США; копію квитанції № 156 від 21 березня 2014 року на суму 143 813 доларів США.

Задля проведення ревізії усіх операцій за рахунком, ОСОБА_6 звернулась до банку за випискою по особовому рахунку за період з 01 січня 2014 року по 13 листопада 2014 року, з інформацією по всіх операціях по рахунку.

Згідно отриманої від банку виписки по особовому рахунку за період з 01 січня 2014 року по 13 листопада 2014 року, банком не зареєстровано за рахунком ОСОБА_6 жодної операції.

24 грудня 2014 року ОСОБА_6 повторно звернулась до банку із заявою про проведення перевірки обставин зникнення грошових коштів, та негайне повернення належних їй грошових коштів.

Листом від 09 січня 2015 року ПАТ «КБ «Хрещатик» повідомило, що за даними бухгалтерського обліку за рахунками, відкритими в доларах США з дати відкриття жодної операції не зареєстровано. На думку банку, квитанції, які були надані не є підтвердженням внесення коштів у касу банку, так як жодна із них не засвідчена підписами касирів та відбитками штампів касирів, а тому підстави для повернення коштів відсутні.

Ухвалюючи у справі судове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягуючи з відповідача на користь позивача основну заборгованість та пеню, передбачену умовами договору, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано належним чином факту виконання ОСОБА_6 договірних зобов'язань по внесенню на поточний рахунок грошових коштів. Банком порушено договірні зобов'язання, а тому суд визнав вимоги позивача про стягнення боргу та пені, передбаченої договором, обґрунтованими. Щодо вимоги про стягнення 3 % річних (ст. 625 ЦК України), то суд першої інстанції визнав такі позовні вимоги безпідставними, оскільки умовами договору банківського рахунку було визначено самостійну відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а норми ст. 625 ЦК України про стягнення грошових коштів застосовуються у випадку, коли відповідальність за порушення грошового зобов'язання не передбачена договором

Апеляційний суд в цілому визнав доводи суду першої інстанції обґрунтованими, однак не погодився з висновками щодо відсутності підстав для стягнення 3 % річних. Суд дійшов висновків, що оскільки зобов'язання є грошовим, то в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зокрема, сплата 3 % річних, які входять до складу грошового зобов'язання які, на відміну від пені, не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат і отриманні компенсації від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення трьох відсотків річних станом на 20 квітня 2015 року в розмірі 41 969,91 доларів США, однак колегія суддів встановила, що такі вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням того, що право на стягнення виникло у позивача з моменту вимоги заявленої до відповідача, а саме з 26 грудня 2014 року по 18 травня 2015 року і становить 13 878 доларів США 09 центів, що еквівалентно 287 274 грн 06 коп. по курсу НБУ на день постановленого рішення (1 долар США = 20 грн 69 коп.).

З такими висновками судів повністю погодитися не можна.

Аналіз статті 1059 ЦК України, пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, дозволяє дійти такого висновку.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Такі правові висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 29 жовтня 2014 року, справа № 6-118цс14).

Заперечуючи проти позову, ПАТ «КБ «Хрещатик» посилався на ту обставину, що надані позивачем платіжні документи на підтвердження виконання нею договірних зобов'язань щодо внесення коштів на відкритий їй рахунок, не відповідають вимогам закону, оскільки підписані такі платіжні документи не працівниками банку, а також засвідчені підробленими печатками банку.

В суді першої інстанції відповідач заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи з метою з'ясування питання - чи виконані підписи на квитанція № 87 від 21 березня 2014 року та № 156 від 21 березня 2014 року старшим касиром контролером ОСОБА_7 чи третіми особами. Висновком експерта від 30 березня 2015 року відповіді на таке питання не надано з посиланням на неможливість проведення дослідження наданих зразків підписів.

Протягом розгляду справи судом першої інстанції, а також при її розгляді в апеляційному порядку, ПАТ «КБ «Хрещатик» неодноразово заявляло клопотання про призначення повторної експертизи із вказаного вище питання, а також про призначення експертиз з метою з'ясування інших обставин, що мають значення для правильного вирішення спору та можуть спростувати доводи позовної заяви, а саме: ким у реквізиті «касир» з касирів банку виконано підписи у квитанціях, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог; чи відповідають відбитки штампів на квитанціях наданих позивачем, штампам, що використовуються у діяльності ПАТ «КБ «Хрещатик» (а. с. 189, 207 т. 1; а. с. 101-104 т. 2; а. с. 1-8, 111-114, 138-143 т. 3).

Усі ці клопотання районним та апеляційним судами задоволено не було, крім того, було відмовлено відповідачеві у задоволенні клопотання про виклик експерта з метою отримання пояснень стосовно висновків першої експертизи у справі від 30 березня 2015 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з вимогами ст. 31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Якщо висновки експертизи будуть необґрунтованими, неясними, такими, що викликають сумніви чи суперечать матеріалам справи, суд не позбавлений можливості призначити додаткову чи повторну експертизи для встановлення характеру правовідносин між сторонами спору (ст. 150 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні клопотань про проведення заявлених відповідачем експертиз, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. ст. 10, 179 ЦПК України, фактично позбавив можливості відповідача надати суду докази в обґрунтування своїх заперечень на позов.

Чинне законодавство роз'яснює, що якщо не зважаючи на заявлене клопотання, суд відмовляє у призначенні експертизи, то це вважається порушенням принципу змагальності цивільного процесу і може призвести до не обґрунтованого вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції на зазначене уваги не звернув, не в повній мірі виконав вимоги ст. 303 ЦПК України, не надав належної оцінки доводам ПАТ «КБ «Хрещатик» про обмеження його права на судовий захист, безпідставно відмовив у проведенні відповідних експертиз у справі, заявлених при апеляційному її розгляді, та дійшов до передчасних висновків про підставність та обґрунтованість більшості позовних вимог ОСОБА_6

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Хрещатик» крім іншого посилається на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки доводам банку про те, що за кожним касиром закріплено відповідні штампи касирів, що відповідає вимогам п 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні (затверджена постановою правління НБУ № 174 від 01 червня 2011 року). ПАТ «КБ «Хрещатик» вказує, що у наданих позивачем квитанціях підписи не скріплені штампом касира, а проставлені інші штампи, що крім іншого суперечить вимогам вказаної вище Інструкції.

Дані обставини в достатній мірі обґрунтовані, підлягають дослідженню та правовій оцінці судами при розгляді справи.

Факт обмеження права відповідача на судовий захист свідчить про передчасність висновків судів щодо характеру правовідносин між сторонами у справі та норми матеріального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, а тому наявні підстави вважати, що ухвалені у справі судові рішення не відповідають вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, що в силу ст. 338 ЦПК України, наділяє касаційний суд правом на скасування ухвалених у справі судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Колодійчук
Судді:В.С. Висоцька О.В. Кафідова О.В. Умнова І.М. Фаловська