Справа № 496/1132/16-ц
провадження № 2/496/849/16
У Х В А Л А

03 червня 2016 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши заяву позивача за первісним позовом про забезпечення позову, за цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна після розлучення та визнання суми боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, поділ спільного майна подружжя та про виділ його в натурі, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду знаходиться вищезазначена справа.

02 червня 2016 року до суду надійшла заява позивача за первісним позовом про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно в якій просить накласти арешт на майно ОСОБА_1 в частині, що належить йому на праві спільної сумісної власності, а саме: ? частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Леніна, буд. 249 та на земельні ділянки за вищезазначеною адресою: ? частини земельної ділянки площею 0,10 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; ? частини земельної ділянки площею 0,751 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 після судового засідання, яке відбулося 31 травня 2016 року став їй погрожувати, що продасть або подарує свою частину будинку коли вона не буде знати та з огляду на те, що на попередніх судових засіданнях ОСОБА_1 навмисно намагається затягнути розгляд справи і в звязку з тим, що йому неодноразово пропонувалося на протязі чотирьох років вирішити спір мирною угодою і ніяких дій з боку відповідача до позивача не надійшло крім погроз, це мусить звернутися позивача ОСОБА_1 до суду із заявою про забезпечення позову за тих обставин, що позивач може не отримати грошових коштів з сумісно нажитого боргу під час шлюбу подружжя, тому невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В частині 1 ст.153 ЦПК України вказано про те, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002 року).

Повноваження суду першої інстанції при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частина перша статті 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, обов'язки доказування і подання доказів покладається на сторони (ст. 60 ЦПК України), тому суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи, викладені у заяві про забезпечення позову, вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, також це може порушити права відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 151, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У заяві позивача за первісним позовом про забезпечення позову за цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна після розлучення та визнання суми боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, поділ спільного майна подружжя та про виділ його в натурі відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області, протягом п'яти днів з дня її ухвалення.

Суддя Галич О.П.

"03" червня 2016 р.