Справа № 727/3681/16-ц
Провадження № 2/727/1228/16
13 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :
головуючого судді: Семенка О.В.
при секретарі: Гончарук Н.Г.,
з участю позивача: ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третьою особою виступає Служба у справах дітей виконавчого комітету Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей,-
У травні 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, де третьою особою виступає Служба у справах дітей виконавчого комітету Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона є матір'ю дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб із батьком дітей, відповідачем по справі ОСОБА_2, був розірваний за рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 30 липня 2013 року. Фактично з ОСОБА_2 вона не проживала однією сім'єю з травня 2012 року. Непорозуміння і сварки в родині почалися ще в 2009 році. Причиною їх була поведінка та ставлення ОСОБА_2 до родини та до своїх сімейних обов'язків: він практично не приділяв уваги сім'ї та дітям, не проводив час разом з родиною, не брав участі у сімейних заходах та у вирішенні сімейних питань, в тому числі щодо виховання дітей. Вона та діти не відчували батьківської підтримки та любові. ОСОБА_2 пояснював свої вчинки тим, що він мав дуже багато справ, і в нього не вистачає часу на родину. Проте, це не перешкоджало йому відпочивати зі своїми знайомими окремо від родини.
Зазначає, що з грудня 2013 року відповідач ОСОБА_2 повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків і реалізації батьківських прав. З вказаного часу він не бачив дітей, не цікавився їхніми справами, не виявляв бажання зустрічатися з ними, не турбувався їхнім здоров'ям, не забезпечував медичним доглядом, необхідним харчуванням, не цікавився відвідуванням дітьми дитячого садку, гуртків, влаштуванням до школи, не спілкувався з дітьми, ніяким чином не сприяв засвоєння ними загальних норм моралі, не створював умов для отримання ними освіти, не надавав їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляв інтересу до внутрішнього світу дітей.
З березня 2013 року в неї склалися особисті сосунки з ОСОБА_5. З цього часу він фактично виконував усі батьківські обов'язки по відношенню до ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Він полюбив дітей, і ця любов стала взаємною, між ними склалися дуже тісні довірчі взаємовідносини, діти сприйняли ОСОБА_5 як батька і стали називати його «тато». В жовтні 2013 року вони з ОСОБА_5 зареєстрували шлюб. Діти знаходяться на їхньому повному сумісному забезпеченні і утриманні.
ІНФОРМАЦІЯ_5 в них народився син - ОСОБА_7. При цьому ставлення та виявлення почуттів з боку ОСОБА_5 до всіх дітей є однаковим. Чоловік займався влаштуванням дітей до школи, гуртків, вільний час вони проводять разом усією родиною.
Натомість, ОСОБА_2 з грудня 2013 року жодного разу не виявив бажання побачити дітей, не проявляв до них інтересу, не поцікавився їх здоров'ям та станом, їх потребами, або іншим чином не виявив бажання виконати батьківські обов'язки та реалізувати права, що свідчить про умисне ухилення його від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей та не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.91 р., та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». При цьому, ОСОБА_2 не вважає за необхідне надати їй та дітям інформацію про свої контактні номери телефонів, місце проживання, роботи. Відповідач ОСОБА_2 свідомо не виконував свої батьківські обов'язки та нехтував правами.
Вважає, що ставлення відповідача ОСОБА_2 до своїх батьківських обов'язків вкрай негативно впливає не духовний розвиток та психологічний стан дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4. Враховуючи вік і розумовий розвиток дітей, вони усвідомлюють поведінку ОСОБА_2, усвідомлюють нехтування ними з боку біологічного батька, яке принижує гідність дітей. Як наслідок викривляється нормальне позитивне сприйняття дітьми сім'ї ті сімейних цінностей. Наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як з моральної, так і з правової точки зору.
У зв'язку з наведеним, вона звернулась до Служби у справах дітей Чернівецької міської ради за наданням висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
На засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради, які відбулися 16.03.2016 р. та 13.04.2016 р., відбувся всебічний та повний розгляд матеріалів і обставин, що стосуються даного питання. За результатом розгляду орган опіки та піклування надав висновок, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на теперішній час виховуються і зростають в повноцінній родині з материнським та батьківським піклуванням, яке здійснюється з її боку та з боку її чоловіка ОСОБА_5.
Вказує, що ОСОБА_2 є працездатною особою, не має хронічних хвороб, не надавав відомостей про укладення ним іншого шлюбу, наявність дітей та інших осіб, які знаходяться на його утриманні. Крім того, як вже була зазначено раніше, ОСОБА_2 не повідомляє мене про своє місце роботи. Отже відомості про його наявність офіційне його прцевлаштування відсутні.
За таких обставин, вважає за необхідне визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі.
На підставі вищевикладеного, просить задовольнити позовні вимоги, позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, у розмірі 1300 грн. на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 19.05.2016 року до досягнення дітьми повноліття, також просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила, що позбавлення відповідача батьківських прав буде доцільним та відповідатиме інтересам дітей. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, оголошенням в пресі, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Чернівецької міської ради в судове засідання не з'явився, проте надали до суду заяву згідно якої, позовні вимоги та висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, який міститься в матеріалах справи підтримують в повному обсязі. Просять розглянути справу без участі представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Чернівецької міської ради та врахувати соціальні та майнові інтереси дітей при винесені рішення.
Суд, вислухавши пояснення позивача, з урахуванням позиції Служби у справах дітей виконавчого комітету Чернівецької міської ради, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2006 року, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 30 липня 2013 року, що підтверджується копією даного рішення (а.с.6).
Від даного шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5).
Згідно зазначених свідоцтв про народження, батьками неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Відповідно до довідки про склад сімї неповнолітні діти проживають з позивачкою ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_9 (а.с.10).
Натомість, як встановлено дослідженими доказами в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 з грудня 2013 року жодного разу не виявив бажання побачити дітей, не проявляв до них інтересу, не поцікавився їх здоров'ям та станом, їх потребами, або іншим чином не виявив бажання виконати батьківські обов'язки та реалізувати права, що свідчить про умисне ухилення його від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей та не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.91 р., та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».
Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на особисте спілкування з дитиною. ОСОБА_2 свідомо не виконував свої батьківські обов'язки та нехтував правами, що підтверджується дослідженими доказами.
Свідок ОСОБА_10 будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 вже на протязі багатьох років не проявляє до своїх малолітніх дітей жодного інтересу, не цікавиться їх здоров'ям та станом, їх потребами, не виявляє бажання виконати батьківські обов'язки, матеріальної допомоги не надає.
Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12 будучи допитаними в судовому засіданні надали аналогічні покази свідка ОСОБА_10
Стаття 180 СК України встановлює обов'язок кожного з батьків утримувати своїх дітей. Той факт, що позивачка утримує неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не звільняє відповідача ОСОБА_2 від виконання свого обов'язку.
Згідно зет. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Позивачка звернулася до Служби у справах дітей Чернівецької міської ради за наданням висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
На засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради, які відбулися 16.03.2016 р. та 13.04.2016 р., відбувся всебічний та повний розгляд матеріалів і обставин, що стосуються даного питання. За результатом розгляду орган опіки та піклування надав висновок, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення мати, батька батьківських прав в судовому порядку є їх ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім'ї якої проживає дитина.
Вказаною вище Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 цілком відповідатиме правам та інтересам дітей, матиме наслідком нормальне сприйняття ними родинних стосунків, позитивно позначиться на їх психологічному стані.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини; одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Суду не було надано доказів щодо хронічних хвороб відповідача, відомостей про укладення ним іншого шлюбу, наявність дітей та інших осіб, які знаходяться на його утриманні, що перешкоджає йому матеріальному забезпеченню своїх дітей. Відомостей щодо працевлаштування відповідача відсутні.
Згідно із ст. 18 вказаної вище Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідне визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 гривень на кожну дитину щомісячно.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 153, 155, 157, 164, 165 СК України ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 11, 60, 88, 197, 212-215, 224 - 226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третьою особою виступає Служба у справах дітей виконавчого комітету Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 гривень 00 копійок на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 травня 2016 року до досягнення дітьми повнолітня.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ : О.В. Семенко