Провадження № 2-4964/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді -Кушнір С.І,

при секретарі - Беро В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 13.07.2016 р. звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з червня 2013 р. і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що вона з відповідачем ОСОБА_2 з вересня 2011 р. по лютий 2012 р. проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 16.06.2012 р. у них народилася донька ОСОБА_3, яка проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні.

Позивач зазначає, що відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, участі у вихованні дитини не приймає. На час звернення з позовом відповідач постійного місця роботи не має, усі витрати, пов'язані з утриманням їх спільної доньки, позивач несе сама, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів зменшила та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття та пояснила, що донька ОСОБА_3 проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, погодився на сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн.

Суд, заслухавши пояснення позивача та пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про народження, НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 17 липня 2012 р., батьком ОСОБА_3 є відповідач - ОСОБА_2.

Відповідач не виконує свого обов'язку як батька по утриманню дочки, яка проживає з позивачкою та потребує постійного догляду, добровільно не надає ніякої допомоги, матеріального забезпечення всім необхідним для гідного та здорового життя та виховання дитини, не здійснює свого обов'язку піклуватись та забезпечувати дитину, та взагалі нею не цікавиться.

В той же час, відповідач фізично здоровий, постійної роботи не має, але має періодичні заробітки, таким чином має можливість сплачувати аліменти, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, також не має інших стягнень за виконавчими документами.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки Євеліни у розмірі достатньому для створення дитині необхідних передумов для розвитку і забезпечення організації її життя, всі витрати несе позивачка, а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів.

При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Частина 2 цієї ж статті визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Мінливим дохід вважається в тому випадку, коли його розмір коливається.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

В той же час статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В ході судового розгляду факт офіційного працевлаштування відповідача та отримання ним регулярного доходу не було підтверджено ні збоку позивачки, ні з боку самого відповідача. У зв'язку з цим суд вважає, що розмір аліментів, які будуть стягуватись з відповідача належить визначити у твердій грошовій сумі.

Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення закону, з урахуванням зазначених вище обставин та положень ст. ст. 182, 184, 191 СК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю.

Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, а відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 367 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 294, 367 ЦПК України, ст.ст. 180-182,184, 191 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ідентифікаційний код НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісяця, починаючи стягнення з 13.07.2016 р. та до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

СУДДЯ: Кушнір С.І.