Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/662/16-ц Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Заполовського В.Й., Шевчук А.М.,

секретаря Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом кредитної спілки «Оберіг» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 13 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року КС «Оберіг» звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Зазначала, що 23 грудня 2014 року між КС «Оберіг» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту №742к19, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 43 000 грн. строком до 23.12.2015 року зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,1315 % за один календарний день та частковим погашенням кредиту. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між КС «Оберіг» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_4 23 грудня 2014 року укладено договір поруки №742к19, за яким поручителі взяли на себе перед кредитором солідарну з позичальником відповідальність у випадку невиконання або неналежного виконання останнім зобовязань по кредитному договору. Позичальник не виконав належним чином взяті на себе зобовязання, у звязку з чим станом на 23.12.2015 року має заборгованість в сумі 47 628 грн., з яких: 30 490 грн. 06 коп. основної суми та 17 137 грн. 94 коп. процентів за користування кредитом. Враховуючи вищевикладене, просила стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 30 490 грн. 06 коп. та нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 17 137 грн. 94 коп., а всього 47 628 грн.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 13 червня 2016 року позов КС «Оберіг» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 на користь КС «Оберіг» 47 628 грн. заборгованості за договором споживчого кредиту № 742к19 від 23.12.2014 року та яка складається з 30 490 грн. 06 коп. заборгованості по сплаті кредиту та 17 137 грн. 94 коп. нарахованих процентів за користування кредитом. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 17 137 грн. 94 коп. нарахованих процентів за користування кредитом..

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 грудня 2014 року між КС «Оберіг» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту №742к19, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 43 000 грн. строком на 12 місяців з 23 грудня 2014 року по 23.12.2015 року зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,1315 % за один календарний день та частковим погашенням кредиту.

Того ж дня, між КС «Оберіг» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір поруки №742к19, за яким поручителі взяли на себе перед кредитором солідарну з позичальником відповідальність у випадку невиконання або неналежного виконання останнім зобовязань по кредитному договору.

Станом на 23.12.2015 року (останній день сплати кредиту) позичальник не сплатив 30 490 грн. 06 коп. по тілу кредиту. Крім того, КС «Оберіг» нараховано проценти за користування кредитом в сумі 17 137 грн. 94 коп.

Висновки суду про існування між сторонами договірних відносин, пов'язаних із договорами кредиту та поруки, та солідарну відповідальність позичальника і поручителів відповідають вимогам ст.ст.526, 527, 553, 611, 612, 1050 1054 ЦК України.

Відповідачем оспорюється нарахування процентів за користування кредитом, а в решті рішення суду не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Згідно п.1.5 договору сплата кредиту здійснюється щомісяця, у відповідності до графіку розрахунків, який є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 1.6 договору визначено розмір процентної ставки, який залежить від виконання умов договору.

Так, процентна ставка при дотриманні позичальником графіку розрахунків становить 0,1315% за один календарний день (п.1.6.1); процентна ставка при порушенні позичальником графіку розрахунків від 15 календарних днів становить 0,263% за один календарний день (п.1.6.2); при невиконанні позичальником пп.2б п.2.2.2 договору, який визначає остаточне погашення отриманого кредиту до 23 грудня 2015 року, становить 0,1315% за один календарний день (п.1.6.3).

Згідно п.3.6 договору нарахування процентів за договором згідно пп.1.6.3 здійснюється в останній день дії договору, за весь період користування кредитними коштами позичальником, та проводиться на фактичну суму залишку кредиту за кожен календарний день дії договору.

Зарахування сум кредитодавцем здійснюється спочатку на погашення процентів, а потім на погашення основної суми кредиту (п.3.10 Договору).

З графіку сплати кредиту вбачається, що позичальник повинен був щомісячно в період з 23.12.2014 року по 23.12.2015 року сплачувати тіло кредиту в сумі 3 583 грн. 33 коп., за останній місяць 3 583 грн. 37 коп., а також нараховані проценти у відповідних розмірах.

Фактично ОСОБА_1 сплатив 16 385 грн. 06 коп. процентів за користування кредитом та 12 509 грн. 94 коп. тіла кредиту, що відповідає доводам апеляційної скарги про розмір сплачених процентів.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 23.12.2015 року борг в сумі 14 635 грн. 23 коп. (проценти за користування кредитом) додатково нараховано згідно умов п.3.6 договору на розмір тіла кредиту, що залишився непогашеним (30 490 грн. 06 коп.) із розрахунку 0,1315% за 365 днів прострочення.

Таким чином, у ОСОБА_1 виникла заборгованість по сплаті процентів в розмірі 17 137 грн. 94 коп., яка складається з 14 635 грн. 23 коп. процентів за користування кредитом, згідно п.1.6.3 та 2 502 грн. 71 коп. заборгованості по процентах які були нараховані за користування кредитом згідно п.1.6.1 та п.1.6.2 договору.

За змістом п.1.6.2 договору нарахування процентів в розмірі 0,263 % здійснюється при несвоєчасному виконанні графіку погашення кредиту, а п.1.6.3 - при невиконанні умов договору про остаточне погашення отриманого кредиту.

Отже, КС «Оберг» здійснила нарахування додаткових процентів, виходячи з умов договору.

Згідно із ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживача» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Оскільки норми ст.18 Закону України «Про захист прав споживача» прямо не встановлюють недійсність правочину з надання споживчого кредиту, договір №742к19 від 23 грудня 2014 року є оспорюваним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що договір №742к19 від 23 грудня 2014 року визнано в установленному законом порядку недійсним, або визнано недійсними окремі його пункти щодо процентної ставки, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення нарахованих процентів на умовах договору.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав до скасування оскаржуваного рішення немає.

Ухвалою суду від 11 липня 2016 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 13 червня 2016 року до ухвалення судового рішення у справі, у зв'язку з чим відповідно до ст.ст. 82, 88 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 515 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 13 червня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1 515 грн. 80 коп. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді