ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9198/16-ц
провадження № 2/753/5035/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем Горбань С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спростувати неправдиві відомості щодо вчинення ним дій по знищенню архівів Київського будівельно-монтажного управління № 1 Державного територіально-галузевого об'єднання Південно-Західної залізниці (далі - БМЕУ № 1) та знищення самого БМЕУ № 1, поширені у письмовому зверненні доначальника регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Тягульского В.Г. та заступника начальника з інфраструктури регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Йосифовича Р.М., шляхом направлення останнім відповідних спростувань та відшкодування моральної шкоди, завданої розповсюдженням неправдивої інформації, яка порочить його честь, гідність та ділову репутацію, в сумі 100000 грн..

На обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що з 2012 р. працює на посаді начальника БМЕУ № 1, а відповідачі працюють у ввіреному йому управлінні: ОСОБА_3 - бухгалтером, а ОСОБА_4 - інженером. 22 квітня 2016 р. відповідачі організували та подали неправдиве письмове звернення до начальника регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Тягульского В.Г. та його заступника з інфраструктури Йосифовича Р.М. про те, що на ввіреному йому підприємстві систематично вчинюються заходи по знищенню архівів, останнім з яких є переселення відділу експлуатації, бухгалтерії по матеріалам, юриста та відповідального за договірну роботу в інші кабінети. Вказане звернення містило безпідставну та незаконну вимогу сприяти звільненню його з посади. Направленням цього звернення з безпідставними та бездоказовими обвинуваченнями відповідачі завдали йому та членам його родини великих страждань, з їх вини він та родина знаходяться у стані психологічного напруження, що спричинило порушення сну, погіршення загального самопочуття, апатії, стану пригніченння, постійного підвищення артеріального тиску.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позов підтримали послались на викладені у позовній заяві обставини.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов не визнали. На обґрунтування заперечень вказали, що підписане ними звернення містить критику керівника і оцінку його дій та відповідає їх ставленню до ситуації на підприємстві. Така інформація відповідно до положень частини 2 статті 47-1 Закону України «Про інформацію» є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

У квітні 2016 р. ряд працівників БМЕУ № 1, в тому числі і ОСОБА_3 та ОСОБА_4, подали на ім'я начальника регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Тягульского В.Г. та його заступника з інфраструктури Йосифовича Р.М. письмове звернення, в якому, зокрема, повідомили про те, що начальником підприємства ОСОБА_2 систематично вчинюються заходи по знищенню архіву підприємства, останнім з яких є переселення відділу експлуатації, бухгалтерії по матеріалам, юриста та відповідального за договірну роботу в інші кабінети, на звернення з проханням вирішити питання з підшивкою та приведенню до ладу документації бухгалтерії по матеріалах та купити дриль він не реагує, переселяти збирається в невідремонтовані кабінети, на переселення вони не згодні, але до їх думки керівник не прислухається.

Вказане звернення містило прохання втрутитись у ситуацію та посприяти припиненню знищення підприємства, звільнивши ОСОБА_2 з посади. (а.с. 6).

Даючи оцінку факту звернення відповідачів до керівництва регіональної філії «Південно-Західна залізниця», суд керується Конституцією України як нормою прямої дії, яка гарантує кожному право на свободу думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань, право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або і інший спосіб - на свій вибір (стаття 34) та право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (стаття 40).

Оскільки БМЕУ № 1 є виробничим підрозділом регіональній філії «Південно-Західна залізниця», суд вважає, що звернувшись до керівництва цього підприємства з письмовою заявою, відповідачі реалізували своє конституційне право, передбачене статтею 40 Конституції України.

Відповідно до положень частини 1 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Верховний Суд України у пункті 15 постанови Пленуму № 1 від 27 лютого 2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив, що підставою для задоволення позову у справах даної категорії може бути наявність юридичного складу правопорушення, який включає сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Водночас відповідно до положень статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (пункт 19 постанови Пленуму).

За приписами статті 47-1 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Оскільки викладені у зверненні відповідачів фактичні обставини щодо переселення підрозділів підприємства в інші кабінети, невпорядкуванню документації бухгалтерії по матеріалах, відсутності засобів для підшивки архіву, результатів перевірки з питань здачі майна в оренду та затримання правоохоронними органами заступника начальника БМЕУ № 1 позивачем не оспорюються, а отже відповідають дійсності, суд вважає, що за своїм характером повідомлена відповідачами і оскаржувана позивачем критична інформація щодо його діяльності на посаді керівника підприємства є оціночними судженнями, тобто вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідачів, та критикою, які не можуть бути предметом судового захисту

Показання в суді свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які позитивно охарактеризували позивача, суд відкидає, оскільки це вираженням їх суб'єктивної думки і поглядів, на які вони мають право нарівні з відповідачами

Оскільки судом не встановлено винної протиправної поведінки відповідачів, відсутні підстави і для покладення на них обов'язку відшкодувати моральну шкоду.

Враховуючи встановлені обставини, підстав для задоволення позову ОСОБА_2 суд не вбачає і відмовляє у позові за необґрунтованістю і недоведеністю вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: