АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення порядку користування житловим приміщенням та стягнення коштів в порядку регресу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року,

встановила:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 листопада 2015 року названий позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в порядку регресу в сумі 528 240 грн.

Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1. Виділено в користування ОСОБА_1 кімнату площею 17,2 ка.м., ОСОБА_2 кімнати площами 12,3 та 12,3 кв.м., місця загального користування: ванну кімнату, вбиральню, коридор, кухню, лоджию, залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові в частині стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши поясненняучасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив із наявності підстав для застосування до спірних правовідносин ч. 4 ст. 65 СК України, відповідно до якої договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 10 серпня 1999 року по 21 листопада 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Перебуваючи в шлюбі, сторони 11 березня 2005 року придбали квартиру АДРЕСА_1.

Вартість квартири склала 301 935 грн., що еквівалентно 57 000 доларам США.

Квартира була придбана за грошові кошти:

- 30 000 доларів США, які були отримані ОСОБА_1 у кредит в ПАТ «Укрсоцбанк»;

- 18 000 доларів США, які ОСОБА_1 отримав в позикуу своєї матері ОСОБА_3;

- 9 000 доларів США - власні кошти подружжя.

З матеріалів справи також вбачається, що в особистій власності позивача була квартира АДРЕСА_2.

08 липня 2005року ОСОБА_1 відчужив вказану квартиру за 187 035 грн.,що еквівалентно 37 000 доларам США.

В цей же день позивач повернув кредит ПАТ «Укрсоцбанк», що підтверджується заявою на переказ готівки № kr36254 від 08.07.2005 року на суму 29 989,20 доларів США.

Крім того, була повернута частково позика в розмірі 7 000 доларів США матері позивача.

06 червня 2014 року ОСОБА_1 була повернута інша частина позики в розмірі 11 000 доларів США.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, по Ѕ частині за кожним.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року залишено без змін.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що квартираАДРЕСА_1 сторонами була придбана частково за кошти, які позивачем були взяті в кредит та в позику. Зобов'язання по поверненню коштів ним виконані особисто, за власні кошти. Відтак з відповідача в порядку регресу підлягає стягненню половина сплачених ним коштів, а саме: 528 240 грн. Крім цього, позивач просив визначити порядок користування спірною квартирою.

Згідно ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу Українидоговір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

При вирішенні спору, судом правильно встановлені фактичні обставини та враховані вищенаведені вимоги закону.

Так, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, по Ѕ частині за кожним.

У зазначених судових рішеннях встановлено право позивача на стягнення в порядку регресу з відповідача половини сплачених ним коштів за кредитним договором та позикою.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в порядку регресу в сумі 528 240 грн.

Розмір грошових коштів в гривневому еквіваленті визначено судом правильно.

Встановлений судом порядок користування спірної квартири відповідає інтересам сторін і не порушує прав неповнолітніх дітей.

Апеляційна скарга в цій частині не містить доводів, які б давали підстави до протилежних висновків.

Доводи апеляційної скарги про пропущення позивачем строку позовної давності, колегія суддів не приймає, оскільки про порушене право він дізнався 07 жовтня 2014 року (час набрання рішенням суду про поділ майна законної сили), а з даним позовом про стягнення коштів звернувся 25 серпня 2015 року, тобто в межах трирічного строку, передбаченого ст. 257 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 10 листопада 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання неюзаконної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук