Справа № 2/489/1815/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

06 вересня 2016 року

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Ковальової С.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивували тим, що 09.04.2012 р. ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 7 200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. При цьому відповідно до умов договору ОСОБА_2 зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. Проте ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином, в зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитом. Однак 16.05.2014 р. ОСОБА_2 помер, та на теперішній час вказану заборгованість Банку, на його переконання, має виплатити спадкоємець боржника, який прийняв спадщину - відповідач ОСОБА_1, оскільки на час смерті спадкодавця він був зареєстрований разом із ним за однією адресою.

Посилаючись на вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 5 588 грн. 29 коп. за кредитним договором № б/н від 09.04.2012 р., а також судовий збір.

В судове засідання представник позивача не з?явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Від нього на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

09.04.2012 р. між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та ОСОБА_2 був укладений Договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 7 200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його використання згідно умов договору, а також зобов'язувалась сплачувати інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Відповідно до умов Договору Клієнт ОСОБА_2 був ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами.

Згідно п. 1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт зобов'язувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перерахунком платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Проте в порушення умов, передбачених кредитним договором, ОСОБА_2 грошові зобов'язання перед кредитодавцем не виконував належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням.

Відповідно до наданого позивачем Розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № б/н від 09.04.2012 р. складає 5 588 грн. 29 коп.

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Однак відповідно до Свідоцтва про смерть вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_2 помер.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований разом із спадкодавцем. Відповідно Банк вважає, що відповідач як спадкоємець боржника має виконати його зобов'язання перед ПАТ КБ «Приватбанк».

22.09.2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори претензію кредитора спадкоємцям померлого ОСОБА_2

Також 03.11.2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено лист-претензію з вимогою погасити заборгованість померлого ОСОБА_2 за кредитним договором.

Проте до теперішнього часу заборгованість померлого її спадкоємцями в добровільному порядку не погашена.

Між тим судом встановлено, що посилання позивача спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

У відповідності до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Судом встановлено, що позивач просить суд в повному обсязі стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість померлого ОСОБА_2 за кредитним договором - як з його спадкоємця.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст.ст. 58-59, 61, 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Недоведеність обставин, на яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові.

Між тим суду не було надано доказів про обсяг спадкового майна, на яке відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_2, повне коло спадкоємців, достовірні докази того, що відповідач є спадкоємцем померлого за законом (якої саме черги) або за заповітом, тощо.

Натомість на адресу суду надійшла спадкова справа № 496/2015 р., заведена Другою Миколаївської державною нотаріальною конторою до майна померлого ОСОБА_2, відповідно до якої встановлено, що жодна особа не зверталась з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця та не отримала свідоцтва про право на спадщину.

Жодних клопотань про витребування доказів тощо представником ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено не було.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано суду достовірних, допустимих та достатніх доказів того, що відповідач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, а також не встановлено вартість спадкового майна, в межах якого він нібито відповідає за зобов'язаннями померлого, суд вважає,що позовні вимоги безпідставні та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212 - 214, 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: