Справа № 347/311/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2016 м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

Головуючого -судді: Цалина Б.М.

Секретаря - Терлюжак Н.П.

розглянувши у відкритому, судовому засіданні в залі суду м. Косів справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу , -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу.

Позивачка, ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася, подала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати.

Із змісту вимог позову вбачається, що 18 лютого 1998 року позивачка зареєструвала шлюб із відповідачкою в справі, ОСОБА_1 у виконавчому комітеті Білоберізької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. За час їх спільного проживання в них народилась двоє дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Через несумісність характерів, частих сварок протягом двох останній років вони втратили почуття один до одного. З липня 2015 року вони не підтримують подружніх відносин і проживають окремо, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу є не можливим. Зазначені обставини свідчать про те що, надії на збереження сім'ї немає ніякої, шлюб між ними носить формальний характер. Просить шлюб розірвати.

Відповідач, ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає, шлюб просить розірвати.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Суд вивчивши матеріали справи вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення за наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні сторони зареєстрували шлюб 18 лютого 1998 року у виконавчому комітеті Білоберізької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2, що стверджується свідотвом про шлюб а.с. 4.

За час їх спільного проживання в них народились двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Через несумісність характерів, частих сварок сторони втратили почуття один до одного. З липня 2015 року вони не підтримують подружніх відносин і проживають окремо, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу є не можливим. Зазначені обставини свідчать про те що, надії на збереження сім'ї немає ніякої, шлюб між ними носить формальний характер. Підстав для примирення чи збереження сім"ї суд не вбачає.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Разом з цим, згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою заявлено клопотання про відновлення дошлюбного прізвища "ОСОБА_2" .

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"від 21 грудня 2007 року № 11, охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З урахуванням того, що позов подано одним із подружжя, а саме ОСОБА_2 продовжувати подальше спільне подружнє життя позивачка з відповідачем не бажає, тому суд вважає, що в інтересах сторін та їх дітей позов слід задовольнити.

Неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 слід залишити на проживання із матір"ю, позивачкою в справі, ОСОБА_2.

На підставі наведеного, ст.ст.109-112, 161 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити. Шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18 лютого 1998 року у виконавчому комітеті Білоберізької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 - розірвати.

Неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживання із матір"ю, ОСОБА_2.

При реєстрації розірвання шлюбу відновити позивачці дошлюбне прізвище "ОСОБА_2".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення -протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Цалин Б.М.