Справа № 487/4852/15-ц
Провадження № 2/487/105/16
РІШЕННЯ

Іменем України

27.01.2016 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Корнешової Т.В.,

при секретарі Демиденко Н.В.,

за участю прокурора Ібрагімової А.О.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом виконуючого обовязки прокурора м.Миколаєва

до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У червні 2015р. виконуючий обовязки прокурора м.Миколаєва звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити строк позовної давності за поважності причин його пропуску та визнати незаконним і скасувати пункти 13,13.1 розділу 4 рішення ОСОБА_2 міської ради №36/61 від 04.09.2009р. про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 920кв.м по пров.Польотному,18 для будівництва жилого будинку, визнати недійсним державний акт на право власності на вказану земельну ділянку та зобовязати останню повернути земельну ділянку міськраді, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що оскаржене рішення порушує вимоги законодавства про заборону будівництва житлових будинків на певних територіях, оскільки спірна земельна ділянка належить і до зони зелених насаджень загального користування та спеціального призначення, і до зони ландшафтно-рекреаційного загальноміського значення та знаходиться в прибережній захисній смузі Бузького лиману.

В судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; представник відповідача ОСОБА_2 міської ради проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні з причин пропуску трирічного строку позовної давності, оскільки прокуратура з 04.09.2009р. була обізнана про прийняття оскаржуваного рішення міськради, проте з відповідним позовом до суду звернулась лише у 2015р.; крім того зазначила, що спірна земельна ділянка була передана у власність відповідачу у встановленому порядку, відповідно до вимог діючого на той час законодавства, а отже оскаржуване рішення є законним.

Відповідач ОСОБА_3 у встановленому порядку повідомлялася про час і місце судового розгляду, до суду не зявилася вдруге.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що пунктами 13,13.1 розділу 4 рішення ОСОБА_2 міської ради від 04.09.2009р за №36/61 був затверджений проект землеустрою та передано відповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку площею 920кв.м для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по пров.Польотному,18 в м.Миколаєві.

На підставі цього рішення, ОСОБА_3 одержала Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ №140183 від 27.11.2009р. з кадастровим номером :12:009:0016, згідно якого остання стала власником земельної ділянки за вищезазначеною адресою.

В силу ст.14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст.ст.19,20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії; віднесення земель до тієї чи іншої категорії, зміна цільового призначення земель, передача їх у власність або надання у користування, вилучення(викуп) земель здійснюється у певному порядку на підставі рішень органів влади або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною, тощо.

Відповідно до ст.88 ВК України, в редакції Закону України від 02.12.2010 року, з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги, ширина яких визначена законодавчо також і у ст.60 ЗК України. Такі землі мають особливий режим використання і як землі водного фонду за ст.83 ЗК України перебувають виключно у державній та комунальній власності, їх надання у приватну власність заборонено.

У відповідності із проведеними КП "Госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро" замірами, спірна земельна ділянка повністю входить в межі прибережної захисної смуги Бузького лиману: відстань від урізу Бузького лиману до крайніх точок спірної земельної ділянки становить 61,1м, 101,1м, 51,5м, 93,4м.

У порушення п.2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 05.11.2004 року №434, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2004 року за №1470/10069, при відведенні спірної земельної ділянки не врахована наявність прибережної захисної смуги, хоча вказаним порядком передбачено, що у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених в натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок, нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст.88 ВК України та орієнтованих розмірів і меж водоохоронних зон, що визначають відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року №486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням конкретної ситуації.

Таким чином, будівництво та обслуговування житлових будівель у прибережній захисній смузі Бузького лиману законодавством заборонено.

Також, спірна земельна ділянка відповідно до генерального плану міста відноситься до території зелених насаджень загального користування та зелених насаджень спеціального призначення. Вказане підтверджується інформацією управління містобудування та архітектури ММР від 27.04.2015р.

Крім того, згідно з Правилами використання та забудови території м.Миколаєва, затвердженими рішенням ММР №15/41 від 17.10.2013р., спірна земельна ділянка належить до зони ландшафтно-реакційної загальноміського значення та туристично-реакційного комплексу. Зазначене підтверджується інформацією управління містобудування та архітектури ММР від 27.04.2015р.

Таким чином, існуючою містобудівною документацією, а саме генеральним планом та вищезазначеними правилами, а також державними будівельними та санітарними нормами встановлено, що будівництво житлових будинків в межах вказаної території заборонено.

На підставі вищевикладених норм закону ОСОБА_2 міська рада могла передавати у власність громадян земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку лише за умови, що наділена земельна ділянка має таке цільове призначення, вона є вільною, надана за відповідною процедурою і щодо неї чинним законодавством чи рішенням компетентних органів, постановлених у межах їх повноважень, не встановлено обмежень щодо можливості її використання для зазначених цілей. Орган місцевого самоврядування не може приймати рішення щодо правової долі ділянки всупереч положенням чинного земельного, водного та іншого законодавства.

Оскільки міська рада при виділенні ОСОБА_3 земельної ділянки вищезазначених вимог діючого законодавства не дотрималась, таке рішення є незаконним і підлягає скасуванню, а державний акт про право власності на зазначену ділянку, як наслідок недійсним.

Крім того, суд приходить до висновку, що прокурору слід поновити строк позовної давності, оскільки порушення прокурором були виявлені в квітні 2015 року, після перевірки матеріалів щодо порушень ОСОБА_2 міською радою земельного законодавства. Суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на присутність прокурора на сесії міської ради при прийнятті рішення, яке оскаржене, оскільки названі порушення земельного законодавства можна було встановити лише в результаті перевірки.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Строк позовної давності поновити, позов задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати пункти 11,11.1 розділу 4 рішення ОСОБА_2 міської ради №36/61 від 04.09.2009 про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 920кв.м по пров.Польотному,18 у м.Миколаєві.

Визнати недійсним виданий ОСОБА_3 державний акт серії ЯИ №140183 від 27.11.2009 на право власності на земельну ділянку по пров.Польотному,18 в м.Миколаєві, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів… 27.11.2009 за №44.

Витребувати у ОСОБА_3 на користь територіальної громади м.Миколаєва в особі ОСОБА_2 міської ради земельну ділянку (кадастровий номер :12:009:0016) площею 920кв.м по пров.Польотному,18 у м.Миколаєві.

Стягнути з кожного з відповідачів на користь держави по 1827грн судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Суддя: Т.В.Корнешова