АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/4030/16 Головуючий 1 інст. Малихін О.Р.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 27 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які діють в своїх інтересах і в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Закритого акціонерного товариства (ЗАТ) «ОТП Банк», третя особа: відділ опіки та піклування адміністрації Московського району Харківської міської ради про визнання кредитного договору нікчемним і повернення сторін в первинне положення,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та представник ОСОБА_5 звернулися до суду з вищевказаним позовом. Просили визнати нікчемним кредитний договір № ML-701/694/2007 від 25 липня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк», та повернути сторони в попереднє становище.

Посилалися на те, що з 2007 році вони (позивачі) перебувають у шлюбі, мають троє неповнолітніх дітей. 25 липня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, яка діяла за нотаріально посвідченою згодою чоловіка ОСОБА_4, уклали кредитний договір № ML-701/694/2007, відповідно до якого отримала споживчий кредит для придбання квартири у швейцарських франках. В день отримання кредиту ОСОБА_3 уклала договір купівлі - продажу квартири.

Вважали, що цей кредитний договір носив фіктивний характер, тому що банк не мав наміру та не видавав їй кредит у швейцарських франках, оскільки такої валюти на той час в банку не було, а тому банк перевів швейцарські франки в долари, а потім в гривню і видав кредит у валюті України. У зв'язку з чим вважали, що вказаний кредитний договір укладався без створення правових наслідків, зазначених вньому, тому цей договір по своїй cyтi є договором про надання кредиту у валюті України є нікчемним, оскільки виданий з порушенням норм діючого законодавства.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що вказаний кредитний договір укладений відповідно до чинного законодавства, частково виконувався ОСОБА_3 і підстав визнавати його нікчемним немає.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 27 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5, посилаючись на невідповідність висновків суду обставиам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати це рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову - визнати договір № ML-701/694/2007 від 25 липня 2007 року нікчемним із застосуванням наслідків нікчемної угоди.

Вказують, що судом першої інстанції не враховано, що позивачі добросовісно виконували взяті на себе зобовязання за цим договором, тому не згодні з досудовою вимогою про погашення заборгованості по кредиту, яку висунуло до них ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке безпідставно не залучено судом до участі у справі у якості третьої особи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання договору нікчемним, суд першої інстанції виходив з недоведеності їх вимог, оскільки сторони досягли всіх істотних умов кредитного договору, в тому числі й валюти отримання кредиту та його погашення, у звязку з чим відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін i погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у poзмipi та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому paзi, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, процентної ставки, валюті, знижки тощо, які передують укладенню договору.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наданими сторонами доказами 25 липня 2007 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № ML-701/694/2007 на умовах його строковості, повернення, платності. Згідно п.2 частини № 1 цього договору банк надає позичальнику ОСОБА_3 кредит на купівлю нерухомого майна строком повернення до 25 липня 2031 року, а ОСОБА_3 прийняла його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту визначена сторонами договору у розмірі 72 900 швейцарських франках з плаваючою процентною ставкою для розрахунку процентів за користування кредитом. Сума першочергового внеску визначена в розмірі 21,16 відсотків вартості нерухомого майна у відповідності до договору купівлі-продажу, з датою платежу 25 числа кожного календарного місяця в сумі 624,90 швейцарських франків.

Відповідно до п.1 частини №2 кредитного договору позичальник прийняв кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині №1 цього договору та зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, які визначені у цьому договорі.

Згідно п.1.11.1 договору усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником у валюті кредиту, в строки та на умовах, встановлених цим договором з відповідними застереженнями.

25 липня 2007 року сторони до вказаного кредитного договору уклали додатковий договір № ML-701/694/2007/CHF, відповідно до якого до кредитного договору були внесені зміни та доповнення в п.1.11.1.1, а саме: викладені застереження в наступній редакції: ( У п.1.11.1.1 валютний курс НБУ застосовується, якщо валютою кредиту виступає долар США(USD), євро (EUR) чи швейцарський франк (CHF).

Також п.п. 1.11.2 кредитного договору викладений в наступній редакції: « 1.11.2 У випадку відсутності або недостатності у позичальника коштів для здійснення платежу у валюті кредиту та в розмірі, що не перевищує розмір платежу, позичальник зобовязаний купити необхідну суму коштів у валюті кредиту за національну валюту (UАН) в касі банку чи конвертувати в касі банку необхідну суму валюти 1-ї групи класифікатора (долари США(USD) чи євро (EUR) у валюту кредиту».

Сторони кредитного договору також обумовили доповнити кредитний договір пунктом 1.11.3 з відповідними застереженнями наступного змісту: 1.11.3 У випадку відсутності або недостатності у позичальника коштів для здійснення платежу у валюті кредиту та в розмірі, що перевищує розмір платежу, позичальник зобовязаний здійснити конвертацію валютних коштів позичальника 1-ї групи класифікатора (долари США(USD) чи євро (EUR) у валюту кредиту на міжбанківському валютному ринку України.

Застереження1: Для виконання п.1.11.1 цього договору позичальник зобовязаний за один банківський день надати до банку відповідну заявку та забезпечити наявність необхідної суми коштів в національній валюті (UАН) чи у валюті 1-ї групи класифікатора (долари США(USD) чи євро (EUR) на поточному рахунку.

Застереження 2: При здійсненні операцій, передбачених п.п. 1.11.2, 1.11.3, сплата обовязкових платежів, передбачених чинним законодавством України, відбувається за рахунок позичальника. Підписанням цього договору позичальник висловлює свою обізнаність з обовязковими платежами, передбаченими чинним законодавством України.

Застереження 3: Сторони встановлюють, що банк не зобовязаний приймати виконання боргових зобовязань у валюті іншій ніж валюта кредиту. Відмова банку від виконання в іншій валюті не може розглядатись сторонами як сприяння збільшенню шкоди в результаті прострочення позичальника.

Вищевказаний додатковий кредитний договір № ML-701/694/2007/CHF був підписаний сторонами, виконувався ними та не оспорювався в установленому законом порядку.

Матеріали справи свідчать про те, що згідно заяви ОСОБА_9 від 25.07.2007 року про видачу кредиту від 25.07.2007 року вона просила видати їй кредит згідно умов укладеного договору в розмірі72 900,00 швейцарських франків та отримала кредит в указаному розмірі та валюті. Крім того як вбачається з квитанцій на здійснення валютно-обмінних операцій та квитанцій про сплату кредиту за 2007piк на імя ОСОБА_3, остання відповідно до умов кредитного договору придбавала у відповідача за гривні України швейцарські франки i погашала кредит відповідно графику погашення по 624,90 швейцарських франків щомісячно.

На підставі вищезазначених доказів судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з ycix істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним i відповідало їхній внутрішній волі; ОСОБА_3 на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позичальнику документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до договору споживчого кредиту, які підписані ОСОБА_3, міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зi споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положения цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановления обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПКУкраїни кожна сторона повинна довести тi обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачами не надано до суду належних доказів того, що вказаний кредитний договір укладався без намipy створення правових відносин, які встановлювались даним договором, як передбачено кредитним договором. Немає будь-яких доказів того, що ОСОБА_3 отримала кредит не у швейцарських франках, а у валюті України.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачі погасили кредит є безпідставними та спростовуються вищенаведеними доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, оскільки не задоволено їх клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача ТОВ «ОТП «Факторинг Україна», не є підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення, оскільки ці порушення не потягли за собою неправильність вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: