Справа №493/481/16-ц
Провадження № 2/493/313/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Сирота О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

01.04.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, а 10.10.2016 року остаточно уточнивши свої позовні вимоги просила суд відійти від принципу рівності часток в спільній сумісній власності та визнати за нею право власності на 2/3 спірної квартири, посилаючись на те, що відповідач за час перебування у шлюбі приховував свої доходи, отриману заробітну плату витрачав на власний розсуд і фактично не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, що в кінцевому результаті привело до припинення між ними шлюбних відносин. Їх спільна дитина постійно проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні, відповідач працює, щомісячно отримує заробітну плату. З якої він сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 400 грн. щомісячно, що явно не достатньо для фізичного і духовного розвитку дитини. Крім того, дитина часто хворіє і це тягне за собою додаткові витрати, які вона несе сама. Також відповідачем без її дозволу було вивезено все рухоме спільне майно подружжя, чим було порушено її право власності на вказане майно. З даного приводу вона зверталася до Балтського ВП ГУ НП України в Одеській області, але це позитивних результатів не дало. Оскільки сторони не дійшли згоди стосовно користування та розпорядження набутим під час шлюбу майном, позивач звернулася з вимогою про його поділ у судовому порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4, позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_5 проти позову заперечували, просили позов задовольнити частково, посилаючись на те, що бюджет в родині був спільний, вони здійснювали спільні покупки та спільно робили в квартирі ремонт, тому твердження позивача про приховування доходів та заробітної плати нічим не обґрунтоване. Заборгованості по аліментам не має, вони сплачуються щомісячно в розмірі визначеним рішенням суду. Надана позивачем до суду медична документація підтверджує тільки те, що дитина за три роки хворіла два рази, а тому не можна вважати, що дитина хворіє часто. Крім того позивачем нічим не підтверджені понесені нею додаткові витрати на лікування дитини. Що стосується вивезення всього рухомого спільного майна подружжя з квартири це не відповідає дійсності, тому що на даний час все спільне майно перебуває в користуванні позивача, в тому числі і спірна квартира та позивачем вимоги про поділ вказаного майна не заявлялись.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача та її представника, ознайомившись із запереченням відповідача та його представника, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 вересня 2009 року сторони зареєстрували шлюб, про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області зроблено актовий запис за № 109.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 02 липня 2015 року шлюб було розірвано.

В шлюбі у них народилася дитина син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області зроблено актовий запис № 83 та видане відповідне свідоцтво, дитина після розірвання шлюбу постійно проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Згідно рішення Балтського районного суду Одеської області від 11.04.2016 року, що вступило в законну силу, відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини усіх видів його заробітку та доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Крім цього, щомісячно на утримання дитини позивач несе витрати на навчання дитини в Балтському КЗ «ДШМ» по класу скрипки у розмірі 85 грн., витрати на годування дитини в садочку у розмірі 153,84 грн., зайняття дитини англійською мовою у розмірі 500 грн., а також витрати на придбання для сина одежі, ліків та інше.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечувалося, що:

- заборгованість по аліментам у ОСОБА_3 відсутня;

- з позовом до суду про збільшення розміру аліментів та про стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_2 не зверталася;

- ОСОБА_2 є працездатною особою, яка працює в ПП «Балтська швейна фабрика» отримує заробітну плату та аліменти на утримання дитини.

Під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: квартиру № 2, загальною площею загальною площею 41,4 кв. м., житловою площею 27,6 кв. м., розташовану за адресою м. Балта, вул. Кірова, 3. Дана квартира була набута 25.02.2011 року на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області. Право власності ОСОБА_3 на спірну квартиру зареєстроване в Державному реєстрі прав за № 32849150 від 21.03.2011 року.

В даний час у позивача виникла необхідність у поділі сумісного майна подружжя, однак згоди щодо його поділу в позасудовому порядку між подружжям не досягнуто.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто законом передбачено, що відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна можливе тільки у виключних випадках.

За наведених обставин, встановлених судом, не вбачаться існування обставин, на які посилалася позивач як на підставу відступлення від рівності часток - недостатність отримання аліментів на дитину для забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування, оскільки позивачем не вжито та не вичерпана можливість вжиття заходів щодо збільшення розміру аліментів (за наявності підстав) та щодо стягнення з батька дитини додаткових витрат на її утримання. Крім того, на даний час у платника аліментів відсутня заборгованість зі сплати аліментів за тим розміром, який було присуджено до сплати судом.

Отже, посилання позивача на додаткові витрати на утримання дитини не є такими обставинами, а можуть бути підставою для звернення з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позивач не зверталася з вимогами про поділ рухомих речей, не зазначена їх вартість, перелік і найменування, наявність речей у натурі на час вирішення спору, матеріали провадження не містять належних достовірних і обєктивних доказів того факту, що речі, які були вивезені відповідачем з квартири існують, відносяться до спільної сумісної власності і набуті за час шлюбу. Позивач не спростувала доводів відповідача про відсутність заявлених до розподілу речей.

Позивач в ході розгляду справи доказів наявності виключних обставин для відступу від принципу рівності часток подружжя, в порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надала.

Оскільки вимог про реальний поділ квартири жодною із сторін не заявлявся, експертним або іншим шляхом технічна можливість поділу спірної квартири судом не розглядалася і не встановлена, то при вирішенні заявлених вимог, слід виходити з того, шо спірна квартира є неподільною і до вирішення питання про її реальний поділ кожен із подружжя має право на ідеальні частки у праві власності - по 1/2 частині кожному.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60. 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 10, 60, 209, 210, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати рівними ідеальні частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі, розташованій за адресою: вул. Богданюка (Кірова), 3, кв. 2, м. Балта, Одеської області, загальною площею 41,4 кв. м., житловою площею 27,6 кв. м., яка є сумісно нажитим майном подружжя і залишити квартиру у їх спільній частковій власності.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1 (Кірова), м. Балта Одеської області.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_1 (Кірова), м. Балта Одеської області.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Арешт, накладений на квартиру №2, яка розташована за адресою: вул. Богданюка (Кірова), 3, м. Балта Одеської області і зареєстрована за ОСОБА_3, накладений ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 04.04.2016 року, після набрання рішенням законної сили - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: