Справа № 541/582/16-ц
Номер провадження 2/541/414/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 квітня 2016 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Городівського О.А.

при секретарі - Ніколаєнко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пенні в звязку із несплатою аліментів ,-

В С Т А Н О В И В :

10 березня 2016 року до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1. В позові вона виклала прохання стягнути на її користь з відповідача, ОСОБА_2, неустойку від суми заборгованості по аліментам за період з липня 2015 року по січень 2016 року в сумі 2218 грн. 80 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2014 року. На підставі рішення суду відповідач зобовязаний сплачувати на користь позивачки щомісячно аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 1032 грн. щомісяця. На момент подачі заяви заборгованість по аліментам на дитину становить 7224 грн. 00 коп.. Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) в сумі 2218 грн. 80 коп. в звязку із виникненням заборгованості із сплати аліментів з вини відповідача на підставі вимог ст. 196 Сімейного кодексу України.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Суду пояснила, що після припинення спільного проживання відповідач добровільно відмовився сплачувати аліменти, що спонукало її в липні 2015 року звернутись до суду з позов про стягнення аліментів. Після набрання рішенням законної сили вона звернула виконавчий лист до примусового виконання, однак до березня 2016 року жодного разу не отримувала аліменти незважаючи на те, що їй окрім, забезпечення дитини, доводиться сплачувати грошові кошти за своє навчання.

Відповідач в судовому засіданні заперечив позовні вимоги ОСОБА_1 Суду пояснив, що він не сплачував аліменти, так як не мав заробітку, окрім того позивачка не дає йому спілкуватись з дитиною. В березні 2016 року він перерахував позивачці заборгованість в сумі 4000 грн.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи встановив, що згідно рішення Миргородського міськрайонного суду від 26 серпня 2015 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти, які визначені в твердій грошовій сумі розміром 1032 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3. З липня 2015 року по січень 2016 року включно станом на 15 лютого 2016 року в звязку із несплатою аліментів утворилась заборгованість по сплаті аліментів на дитину в сумі 7224 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою Відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції (а.с.10).

Частиною 1 статті 196 СК України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахування виниклої заборгованості по аліментах, відповідач зобовязаний сплатити позивачці пеню у розмірі 1 % за кожен день прострочення, так як він не довів суду відсутності його вини в несплаті аліментів на утримання дитини.

Сума пені, яку визначив суд відповідно до вимог статті 196 СК України та правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду України від 1 липня, 25 листопада та 16 грудня 2015 року та останній по справі № 6-300цс16 від 16 березня 2016 року становить значно більшу суму, ніж ту, яку зазначила позивачка у своїх позовних вимогах.

У вищевказаних постановах Верховного суду України означено, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідно до принципу диспозитивності розгляду цивільної справи (ст. 11 ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів. Тому суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд відповідно частини 1 ст. 88 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивачки судові витрати в повному обсязі .

Керуючись ст. 196 СК України ст.ст. 10, 11,130, 213, 215, 224, 225, 226,232 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, неустойку за прострочення сплати аліментів за період з липня 2015 року по січень 2016 року в сумі 2218 грн. (дві тисячі двісті вісімнадцять) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис) ОСОБА_4