Справа № 500/668/14-ц
Провадження № 2/500/1086/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Баннікової Н.В.

при секретарях Чемоширянової Л.В., Топтигіній О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання кредитного договору частково недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», Банк) звернулосьдо суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення сум заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що 17.06.2008 р. між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СМ-SME504/151/2008 (далі Договір) про надання кредиту в сумі 192 000 доларів США під 6 % річних.

29.04.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «ОТП Банк» передає (відступає) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право грошової вимоги Банку щодо погашення (стягнення заборгованості) з Баржників, які виникли на підставі кредитних договорів та підтверджуються документацією.

ПАТ «ОТП Банк» умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не виконував, у звязку з чим за ним виникла заборгованість.

Уточнивши розмір позовних вимог, остаточно позичач просив стягнути з відповідача заборгованість, що виникла станом на 12.10.2015 р. в загальній сумі 888 525,81 доларів США, з яких: 176 686,10 дол. - заборгованість за кредитом, 14 394,72 дол.США заборгованість за процентами, 697 444,99 дол.США пеня, у гривневому еквіваленті за курсом НБУ України на день ухвалення рішення (а.с.9-10 т.2).

Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України та через представника ОСОБА_2 належним чином (а.с.44, 147 т.1, 47, 48 т.2).

Відповідач ОСОБА_1 подала зустрічну позовну вимогу про визнання кредитного договору частково недійсним, а саме: п.3 ч.1 та п.1,4 ч.2 кредитного договору, оскільки вказаними пунктами передбачена не річна відсоткова ставка, а плаваюча процента ставка ( 6 % річних + FIDR), просила застосувати строк позовної давності (а.с.96-102 т.1).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов Банку підлягає задоволенню частково, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.06.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СМ-SME504/151/2008 про надання кредиту в сумі 192 000 доларів США під 6,00 % річних + FIDR з датою остаточного повернення кредиту 17.06.2023 р. (п.3 Договору) (а.с.8-11).

29.04.2013 р. між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «ОТП Банк» передає (відступає) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право грошової вимоги Банку щодо погашення (стягнення заборгованості) з Боржників (а.с. 23-41).

Згідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначається детальний розпис сукупної

вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому вираженні) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

За положеннями частини пятої статті 11, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім процентнгої ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до пункту 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (далі - Правила), банки зобовязані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України.

На банки покладається також обов'язок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3 Правил).

Спірним кредитним договором передбачено порядок визначення розміру процентів. Так, для розрахунку процентів за користування кредитом банк використав плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотка в розмірі 6,00 % річних + FIDR.

У разі зміни договору, як зазначено в частині третій статті 653 ЦК України, зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, в якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Укладаючи кредитний договір, сторони домовились, що для розрахунку процентів за кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого процента (у розмірі 6,00 % річних + FIDR). При цьому сторони висловили свою цілковиту згоду щодо передбаченої договором зміни плаваючої процентної ставки.

Отже, виходячи з умов кредитного договору зміна розміру ставки FIDR не є зміною процентної ставки в односторонньому порядку, оскільки вона прямо передбачена умовами двостороннього кредитного договору.

Таким чином, положення кредитного договору про встановлення плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого процента + FIDR, не можна вважати несправедливими, тому підстав для визнання вказаних норм спірного договору недійсними немає.

Разом з тим, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні знижки, тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов'язальні відносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положення Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовуються (Постанова ВСУ від 11.11.2015 р.).

За таких обставин у задоволенні зустрічного позову про визнання кредитного договору частково недійсним слід відмовити.

Оскільки позичальник свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, станом на 12.10.2015 р. у відповідача за кредитним договором виникла заборгованість в загальній сумі 888 525,81 доларів США, з яких: 176 686,10 дол.США - заборгованість за кредитом, 14 394,72 дол.США заборгованість за процентами, 697 444,99 дол. США пеня (а.с.9-10 т.2).

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо зменшення розміру пені до 191 080,82 дол. США та з урахуванням того, що пеня не є грошовим зобов'язанням, а є лише фінансовою санкцією за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, а тому підлягає нарахуванню у гривні на день нарахування (925 557,21 грн. + 1 340 098,88 грн. + 1 271 448,89 грн. + 657 202,06 грн. = 4 194 307,04 грн.).

З урахуванням вказаного з відповідача підлягає стягненню: 888 525,81 доларів США, що становить 9 183 201,77 грн., з яких: 176 686,10 дол.США або 4 613 065,58 грн. заборгованість за кредитом, 14 394,72 дол.США або 375 829,15 грн. заборгованість за відсотками, 4 194 307,04 грн. пеня.

При цьому посилання відповідача на пропуск строку позовної давності суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України строк позовної давності переривався сплатою відповідачем за кредитним договором грошових коштів у 2008 17.12.2012 рр. (а.с.11 т.2).

Подано позов до суду у трирічний строк у лютому 2014 р.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України (43%) .

Керуючись Законом України «Про захист прав споживачів» ст. ст. 207, 215, 514, 516, 526, 551, 530, 533, 554, 640, 653, 611, 651, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії КЕ 518236, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 15.01.1997 р., і.н. НОМЕР_1), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ЕДРПОУ 36789421) у погашення заборгованості за кредитним договором № СМ-SME504/151/2008 від 17.06.2008 р. 9 183 201,77 (девять мільйонів сто вісімдесят три тисячі двісті одна гривня сімдесят сім копійок) грн., з яких: 4 613 065,58 грн. заборгованість за кредитом, 375 829,15 грн. заборгованість за відсотками, 4 194 307,04 грн. пеня.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання кредитного договору частково недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії КЕ 518236, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 15.01.1997 р., і.н. НОМЕР_1), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ЕДРПОУ 36789421) судові витрати в сумі 1 571,61 (одна тисяча пятсот сімдесят одна гривня шістдесят одна копійка) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:(підпис) З оригіналом згідно: Суддя: ОСОБА_3