АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/9044/15-ц 22-ц/774/655/К/16
Справа № 212/9044/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/655/К/16 суддя Борис О.Н.
Категорія - 47 (ІІІ) Суддя - доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.,

суддів: Соколан Н.О., Митрофанової Л.В.

за участю секретаря: Маслової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 02 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_1,

позивач ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 10 жовтня 2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб, але шлюбні відносини припинено з вести 2014 року. Між ними відсутнє почуття взаємної поваги, мають місце взаємні образи та накопичились взаємні претензії. Останнім часом почастішали випадки прояву агресивної поведінки відносно неї з боку чоловіка та його родичів, у зв'язку з чим вона переїхала від відповідача та проживає окремо. Збереження шлюбу протирічить її інтересам, від шлюбу є одна неповнолітня дитина - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС Криворізького МУЮ, актовий запис № 767. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка - ОСОБА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 02 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 10 жовтня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 767, від якого мають одну малолітню дитину, розірвано.

Залишено ОСОБА_2 прізвище ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить змінити рішення суду та викласти абзац третій його мотивувальної частини у наступній редакції: «Як встановлено судом, з жовтня 2015 року сімейні відносини були припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї стало те, що подружжя втратили почуття поваги один до одного, на протязі спільного проживання виникали взаємні образи, претензії та ревнощі.».

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновок суд про припинення сімейних відносин у вересні 2014 року не відповідає дійсності, адже вони з позивачкою проживали однією сім'єю до жовтня 2015 року, що підтверджується відповідним актом та не заперечувалося самою ОСОБА_2 у судовому засіданні суду першої інстанції.

Посилання суду на те, що постійний прояв агресії з боку родичів відповідача на адресу позивача, змусили її зібрати особисті речі та разом з дитиною переїхати до іншого місця мешкання, є недоречним, адже суд не досліджував цього питання та позивач жодними доказами не довела наявність агресії з боку його родичів.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, позивача ОСОБА_2, яка частково погодилась з доводами апеляційної скарги щодо часу припинення сімейних відносин, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 767, про що видано свідоцтво Серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Шлюбні стосунки між сторонами припинено у вересні 2014 року.

При розгляді позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, та, зважаючи на те, що сторони не підтримують шлюбні стосунки, позивач заперечувала проти можливості відновлення таких стосунків з відповідачем та наполягала на розірванні шлюбу, суд задовольнив позовні вимоги та розірвав шлюб.

Відповідач ОСОБА_1 не оскаржує рішення суду в частині розірвання шлюбу, а тому колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість висновків суду в цій частині, адже, згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині невідповідності висновків суду про момент припинення сторонами шлюбних відносин та наявність постійного прояву агресії з боку родичів відповідача на адресу позивачки, що змусило її зібрати особисті речі та разом з дитиною переїхати до іншого місця мешкання, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п.10 роз'яснень ППВС України №11, від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, на суд покладено обов'язок по встановленню дійсних обставин заявленого позову про розірвання шлюбу, причин та часу припинення між сторонами сімейних відносин.

Разом з цим, при вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд помилково встановив час припинення сімейних відносин сторін з вересня 2014 року, тоді як позивач ОСОБА_2, так і відповідач ОСОБА_1, у суді першої інстанції зазначали про припинення таких відносин з 09 жовтня 2015 року.

Аналогічні пояснення надано сторонами і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, а тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду в цій частині обставинам справи та вважає за необхідне встановити факт припинення сторонами сімейних відносин - з 09 жовтня 2015 року.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оскільки при розгляді справи, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, позивачем не подано належних та допустимих доказів щодо наявності агресії з боку родичів позивача, колегія суддів виключає з мотивувальної частини рішення суду наступне речення: «Постійний прояв агресії з боку родичів відповідача на адресу позивачки, змусили її зібрати особисті речі та разом з дитиною переїхати до іншого місця мешкання».

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що обставини справи, які суд вважав встановленими (щодо часу припинення шлюбних відносин та щодо наявності агресії з боку родичів відповідача на адресу позивачки), є недоведеними, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції зміні на підставі п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 307, п. 2 ч.1 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 02 лютого 2016 року в частині обставин, встановлених судом, змінити.

Вважати встановленим факт припинення сторонами сімейних відносин з 09 жовтня 2015 року.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду наступне речення: «Постійний прояв агресії з боку родичів відповідача на адресу позивачки, змусили її зібрати особисті речі та разом з дитиною переїхати до іншого місця мешкання».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: