АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/384/16 Головуючий 1 інст. - Шиянова Л.О.
Справа № 639/6407/14-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори, що виникають із трудових правовідносин
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 серпня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.

за участю секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харові справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби України на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби України, яка є правонаступником Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів України про стягнення грошової допомоги та середньої заробітної плати за час остаточного розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в :

04 липня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів України, в якому просила стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку у сумі 22326 грн. 68 коп., недоплачену грошову допомогу при виході державного службовця на пенсію у сумі 3130 грн., компенсацію моральної шкоди у сумі 20000 грн., судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 вказувала, що відповідачем під час його звільнення з державної служби не виплачено вихідну допомогу відповідно до ст. 44 КЗпП України та грошову допомогу у розмірі 10 посадових окладів відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Крім того, при розрахунку суми середньої заробітної плати станом на 01.11.2013р. що відповідач не включив у розрахунок щомісячні премії у повному розмірі, а включив їх пропорційно відпрацьованому часу, що не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що впливає на виплату середньомісячного заробітку при звільненні. У зв'язку з цим, позивач вважає, що з нею не проведено остаточного розрахунку.

В ході розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_3 неодноразово змінювала та уточнювала позовні вимоги і остаточно просила стягнути з Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби, яка є правонаступником Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів України, на її користь недоплачену їй суму вихідної допомога при звільненні у розмірі 4671,84 грн.. а також середній заробіток за 489 робочих днів затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 02.11.2013 року по 16.10.2015 рік у сумі 358595 грн. 07 коп., виходячи з середньоденного заробітку 777 грн. 12 коп, та враховуючи раніше виплачені відповідачем суми. Позивач стверджувала, що загальна сума виплат, які заборгував їй відповідач, становить 363266 грн. 91 коп.

Відповідач позов не визнав, а його представник просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що ним проведений розрахунок з ОСОБА_3 у зв'язку з її звільненням згідно з чинним законодавством.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2015 року позов задоволено. Суд вирішив стягнути з Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_3 не доплачену суму вихідної допомоги у розмірі 4 671 грн. 84 коп. та середній заробіток за затримку остаточного розрахунку при звільненні за період з 02.11.2013 року по 16.10.2015 року в сумі 358 595( триста п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот дев'яносто п'ять 07 коп., усього 363 266 грн. 91 коп.; судовий збір сумі 200 грн..00 коп., а також витрати, пов'язані з проведенням судово-економічної експертизи в сумі 1 845 грн. 00 коп. Також суд вирішив стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 3 432 грн. 66 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати і ухвали нове, яким у задоволенні позову відмовити. Обгрунтовуючи скаргу, апелянт вказує, що судом неповно з'ясовано фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи, порушено норми процесуального і матеріального права.

Апелянт вказує, що при ухваленні рішення суд надав неправильну оцінку висновку судово-економічної експертизи ХНДІСЕ ім. професора М.С.Бокаріуса від 14.04.2015, невмотивовано погодився з доводами позивача про те, що відповідач, начебто, неправильно здійснив розрахунок, визначивши розрахунок премії пропорційно відпрацьованому часу.

У рішенні суд посилався на висновок судово-економічної експертизи ХНДІСЕ від 14.04.2015 № 1009, залишив без належної оцінки ту обставину, що при обчисленні розміру середньомісячного заробітку позивача експертом надано два різних варіанта, а саме: один варіант розраховано з урахуванням норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок), а другий варіант - з урахуванням роз'яснень, наданих листами Міністерства праці та соціальної політики України від 13.09.2010 № 804/13/84-10 та від 18.04.2012 № 283/13/155-12. При цьому суд не вмотивував, чому обрав саме той варіант, який бажав позивач, і не зазначив чому відхилив інший. Разом з тим, експерт так і не надав однозначної відповіді на питання, поставлені в ухвалі про призначення експертизи, а також в судовому засіданні.

Так, у Варіанті 1 Висновку експерт зазначає, що розмір вихідної допомоги, нарахований Позивачу (12403,71 грн.), СЛЕД Міндоходів нормативно обчислено у відповідності до норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, але з допущеною арифметичною помилкою при обчисленні премії за вересень 2013, яка включається пропорційно фактично відпрацьованого часу, (10 абз. арк. 9 Висновку). Тобто, фактично експерт підтримує позицію Відповідача щодо розрахунків у відповідності до вимог Порядку, а саме пункту З розділу III Порядку.

Щодо «арифметичних помилок при обчисленні премії за вересень 2013», то відповідачем разом із доказами надавалися до суду першої інстанції відповідні письмові та усні пояснення, однак суд в рішенні їм оцінки не надав.

Судом не взято до уваги та не проаналізовано ті обставини, що у Висновку експертом не враховано розрахунки Відповідача, зокрема перерахунок (коригування) заробітної плати ОСОБА_3 за жовтень 2013 року, проведений у липні 2014 року та той факт, що розмір заробітної плати після перерахунку не змінився через те, що при збільшенні окладу зменшується розмір доплати за постановою ПКМУ № 597 від 07.08.2013 «Деякі питання оплати праці працівників Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів».

Експертом і судом залишено поза увагою ту обставину, що відповідно до пункту 3 розділу III Порядку, у разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу. відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Згідно пункту 8 розділу IV Порядку «середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Отже, для визначення середньої заробітної плати необхідно брати заробітну плату разом за 2 місяці, в т. ч. премію разом за 2 місяці пропорційно часу. відпрацьованому в розрахунковому періоді.

У вересні 2013 ОСОБА_3 фактично було відпрацьовано 15 робочих днів (120 годин), у жовтні - фактично було відпрацьовано 8 робочих днів (64,75 годин), разом за фактично відпрацьований час у розрахунковому періоді - 184, 75 годин, що підтверджено експертом. Оскільки число днів розрахункового періоду відпрацьовано ОСОБА_3 не повністю, тому премії під час обчислення середньої заробітної плати за останні 2 місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому у розрахунковому періоді.

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що судом не взято до уваги накази Спеціалізованої лабораторії від 26.09.2013р. № 54 та від 30.10.2013 № 74 про преміювання посадових осіб у серпні і вересні як докази, що підтверджують правову підставу нарахування і виплати премії Позивачу.

Так, премія за місяці, які входять до розрахунку вихідної допомоги Позивача виплачувалась на підставі Положення про преміювання працівників Міністерства доходів і зборів України, затвердженого наказом Міндоходів від 13.05.2013р. № 93 «Про облікову політику» та наказів Спеціалізованої лабораторії від 26 вересня 2013 № 54 «Про преміювання посадових осіб та працівників за результатами роботи у серпні 2013 року» та від 30 жовтня 2013 № 74 «Про преміювання посадових осіб та працівників за результатами роботи у вересні 2013 року.

Поза увагою суду залишено ту обставину, що розрахунки по заробітній платі здійснюються посадовими особами Спеціалізованої лабораторії з використанням програмного забезпечення єдиної автоматизованої інформаційної системи управління фінансами, бухгалтерського обліку та звітності «Комплексна система автоматизації управління бюджетною установою Парус-Бюджетна установа, версія 8», яка впроваджена згідно договору від 05.11.2012 № 154/3 між Держмитслужбою України та ТОВ «Парус-Проект».

Судом безпідставно не прийнято як доказ та не проаналізовано лист Державної фіскальної слузюби від 12.02.2015 № 100/М/99-99-05-02-03-14 «Про розрахунок середньої заробітної плати», яким підтверджено розрахунки Спеціалізованої лабораторії у відповідності до чинного законодавства.

Вважаючи, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, апелянт вказує на те, що суд, погоджуючись із другим варіантом висновку експертизи, який підготовлений експертом з урахуванням роз'яснень, наданих листами Мінпраці та соціальної політики України від 13.09.2010 № 804/13/84-10 та від 18.04.2012 № 283/13/155-12, зазначає у Рішенні, що «середній заробіток працівника згідно з частиною першою ст. 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100» (абз. 14, 15 стор. З Рішення).

Однак, в абз. 3 стор. 4 рішення суд вибірково застосовує норми пункту 3 розділу III Порядку, а саме: «Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату» та не надаючи роз'яснень, ігнорує наступну норму цього ж пункту, яка стосується спірного питання, а саме: «У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді».

Крім того, посилаючись на пункт 1.3 Положення про преміювання працівників Міністерства доходів і зборів України, затвердженого наказом Міндоходів від 13.05.2013р. № 93 «Про облікову політику» (далі - Положення), яким встановлено, що «преміювання працівників Міндоходів може здійснюватись щомісячно...» (абз.1 стор. 4 Рішення), суд не враховує норми розділу 3 Положення Порядок розрахунку та розподілу коштів для виплати премії, зокрема пункти 3.6-3.10, якими закріплено порядок надання інформації щодо стану виконавської дисципліни за звітний період «до 5 числа місяця, наступного за звітним» від структурних підрозділів до підрозділів персоналу, фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку.

Таким чином, премія у поточному місяці виплачується посадовим особам Спеціалізованої лабораторії за попередній місяць у порядку, визначеному нормативно-правовими актами та наказами Спеціалізованої лабораторії, яка розрахована згідно алгоритмів програмного забезпечення «Комплексна система автоматизації управління бюджетною установою Парус-Бюджетна установа, версія 8».

За таких обставин є помилковим посилання суду на роз'яснення, надані листами Міністерства праці та соціальної політики України від 13.09.2010 № 804/13/84-10 та від 18.04.2012 № 283/13/155-12, відповідно до яких, коли «щомісячні премії співпадають з місяцями, за які вони нараховані (місяці розрахункового періоду) і вони вже обчислені пропорційно відпрацьованому часу, то премії у даному випадку включаються в заробіток у фактично нарахованому розмірі».

Згідно наказу Міндоходів від 13.05.2013 № 93 та наказів Спеціалізованої лабораторії від 26.09.2013 № 54, від 30.10.2013 № 74 про преміювання посадових осіб щомісячні премії не співпадають з місяцями розрахункового періоду.

Крім того, обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач надав таблицю розрахунків вихідної допомоги ОСОБА_3, виходячи з заробітної плати за фактично відпрацьовані робочі дні за вересень-жовтень 2013 року з урахуванням планової кількості робочих днів, фактично відпрацьованих позивачем робочих днів, посадового окладу, надбавок, з посиланням на нормативну базу, з наданням Наказу №93 Міндоходів України від 13.05.2013 року «Про облікову політику», Положення про преміювання працівників Міністерства доходів та зборів України, затверджене наказом №93 від 13.05.2013р., наказу СЛЕП Міндоходів України №54 від 26.09.2013р. «Про преміювання посадових осіб та працівників за результатами роботи у серпні 2013 року, наказу №74 СЛЕП Міндоходів України від 30.10.2013 р. «Про преміювання посадових осіб та працівників за результатами роботи у вересні 2013 року», листа ДМС України №25/2-5/2675-ЕП від 07.11.2012р. «Про впровадження єдиної автоматизованої інформаційної системи управління фінансами, бухгалтерського обліку та звітності».

Крім того, відповідач звернувся з клопотанням про призначення повторної судово-економічної експертизи з метою визначення правильності нарахування СЛЕП Мін доходів розміру середньомісячного заробітку ОСОБА_3 для виплати їй вихідної допомоги при звільненні, з урахуванням премій за вересень, жовтень 2013 року, згідно наказів СЛЕП Мін доходів від 26.09.2013р. №54 та від 30.10.2013р. №74, провадження якої просив доручити КНДІСЕ Міністерства юстиції України, посилаючись на те, що висновок експерта ХНДІСЕ ім..проф.М.С.Бокаріуса від 14.04.2014р. №1009 є нечітким, має невизначений, неконкретний зхарактер, експертом неправомірно (вибірково) застосовано норми Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995р. №100, а також у зв'язку з тим, що при проведенні дослідження експертом ХНДІСЕ та ухвалення рішення судом не враховані нормативні акти, які регулюють порядок нарахування премій безпосередньо посадовим особам Спеціалізованої лабораторії та які підтверджують правову підставу виплати премії позивачу.

В наданих апеляційному суду запереченнях позивач просила відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Ухвалою апеляційного суду клопотання про призначення експертизи задоволено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають суті: виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого та органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені з статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що згідно наказу Спеціалізованої лабораторії з питань експертиз та досліджень Міндоходів від 30.10.2013 р. № 207-к «Про звільнення ОСОБА_3» позивача звільнено 01.11.2013 р. з посади начальника відділу досліджень харчової продукції Харківського відділення з питань експертизи та досліджень, у зв'язку зі станом здоров'я відповідно до п. 2 ст.40 КЗпП України.

Пунктом 2 цього ж наказу передбачено начальнику відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку-головному бухгалтеру ОСОБА_5 здійснити з ОСОБА_3 повний розрахунок відповідно до ст. 116 КЗпП України та виплатити їй грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у кількості 40 календарних днів за період роботи з 21.04.2012 по 20.04.2013 та у кількості 24 календарних днів за період роботи по 01.11.2013, відповідно до ст. 22 Закону України «Про відпустки».

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем затримано остаточний розрахунок в частині виплати вихідної допомоги позивачу у період з 02.11.2013р по 25.12.2013р. на 54 календарних дні, а після її звернення до керівництва Міністерства і безпосередньо до відповідача СЛЕП Мін доходів України здійснила 18.07.2014 року такий розрахунок, однак ОСОБА_3 з цим не погодилася і звернулася до суду з позовом, оскільки відповідачем під час розрахунку щомісячної премії у фактично нарахованому розмірі здійснено розрахунок премії пропорційно відпрацьованому часі, що не відповідає вимогам постанови КМУ від 08.02.1995р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд виходив з того, що правильним є другий варіант висновку судово-економічної експертизи ХНДІСЕ, проведеної за клопотанням позивача.

Однак з таким рішенням колегія суддів погодитися не може у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Визначальною обставиною у даній справі є встановлення відповідності вимогам законодавства, яким регулюється оплата праці, нарахування усіх складових під час остаточного розрахунку відповідача при звільненні ОСОБА_3

Враховуючи ту обставину, що для з'ясування обставин, які мають істотне значення для вирішення даної справи потребуються спеціальні знання у галузі економіки та бухгалтерського обліку, судом призначалась судового-економічна експертиза.

Разом з тим, як правильно зазначає апелянт, висновок судово-економічної експертизи №1009 від 14.04.2015 року, здійснений експертом ХНДІСЕ Мамонтовою Л.В. (т.1 а.с.178-189), який суд поклав в основу ухваленого рішення, не можна вважати таким, що є чітким і надає конкретні відповіді на поставлені питання, які не дають підстав для суперечливого тлумачення чи здійснення протилежних один одному висновків по суті спору.

Причиною цього є не скільки недосконалість здійсненої експертизи, як неповнота наданих для експертного дослідження вихідних даних, щодо врегульованих на рівні міністерства та визначеними у відповідності із законодавством умовами оплати праці та положення про преміювання Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень державної фіскальної служби (СЛЕД ДФС).

За висновком експерта №1581/16-45 від 15.07.2016 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ), здійсненого з урахуванням наданих відповідачем апеляційному суду Положень про преміювання СЛЕП, листа Міністерства праці та соціальної політики України від 18.04.2012р. №823/13/155-12, наказів начальника СЛЕП від 26.09.2013р. №54, від 30.10.2013р. № 74 про преміювання посадових осіб та працівників СЛЕП за результатами роботи у серпні, у вересні 2013р., табелів обліку робочого часу СЛЕП, нарахування розміру середньомісячного заробітку ОСОБА_3 в сумі 12983,49 грн. здійснене СЛЕП для виплати їй вихідної допомоги при звільненні, з урахуванням премій за вересень, жовтень 2013 року, згідно наказів СЛЕП є обґрунтованим відповідно до норм чинного законодавства.

Надаючи такий висновок, експерт виходив з того, що премія позивачу за спірний період розрахована і виплачена у відповідності з законодавством та встановленими на підприємстві умовами оплати праці та преміювання пропорційно відпрацьованого часу, виходячи з якого визначався розмір премії.

Колегія суддів відхиляє послання представника позивача про незаконність самостійної зміни експертом назви експертизи, оскільки підставою для її призначення були обставини, які притаманні як додатковій так і повторній експертизі.

Відмінність у назві експертизи, здійсненої експертом КНДІСЕ, від її назви, вказаної пре6дставником позивача, не впливає на висновки експертизи, а відтак і апеляційного суду, оскільки експертом у передбаченому законом та Методикою проведення експертиз надано висновок саме з тих питань, які стосуються обставин справи.

Доказів, які б спростовували доводи апелянта та висновки експертизи №1581/16-45 від 15.07.2016 року КНДІСЕ, позивачем та її представником не надано і матеріали справи таких не містять.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2ч.1 ст.307, п.п.1,4 ст.309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби України задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 жовтня 2015 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної фіскальної служби України, яка є правонаступником Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів України про стягнення грошової допомоги та середньої заробітної плати за час остаточного розрахунку при звільненні.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський