Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 лютого 2016 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Бабича С.В., з участю секретаря судового засідання Строган Л.В., позивача, представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, в якому зазначила, що 4 травня 2012 року відповідачі умисно заподіяли їй легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров»я, у зв»язку із чим органом досудового розслідування їм було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України. Під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були звільнені від кримінальної відповідальності у зв»язку із закінченням строків давності.

Посилаючись на те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона зазнала моральних страждань, які зумовлені обмеженням її працездатності, спілкування з рідними і друзями та почуттям приниження, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь по 5000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачі позов не визнали, заперечивши при цьому сам факт заподіяння ними тілесних ушкоджень ОСОБА_4

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази та висновки експертиз суд прийшов до висновку про безпідставність позову, виходячи з наступного.

За загальним правилом, закріпленим статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що 4 травня 2015 року о 20 годині ОСОБА_4 була госпіталізована у хірургічне відділення Романівської центральної районної лікарні з діагнозом: закрита травма грудної клітки; забій м»яких тканин грудної клітки; забій м»яких тканин передньої черевної стінки, де знаходилася на стаціонарному лікуванні до 10 травня 2015 року. Вказана обставина підтверджується медичною картою стаціонарного хворого № 1526.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 24 грудня 2012 року ОСОБА_4 звернулася до слідчого Романівського РВ УМВС України в Житомирській області із заявою про спричинення їй відповідачами 4 травня 2012 року о 16 годині тілесних ушкоджень. Зазначені відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039.

У грудні 2013 року у вказаному кримінальному провадженні був складений обвинувальний акт, згідно якого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачувалися у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України, зокрема їм інкримінувалося те, що 4 травня 2012 року, близько 16 години в с. Пилипо-Кошара Романівського району Житомирськї області, ОСОБА_5, перебуваючи на присадибній ділянці біля житлового будинку, розташованого по вул. Миропільській,14, діючи умисно і спільно з ОСОБА_2, на грунті особистих неприязних відносин умисно вдарила правою стороною голови ОСОБА_4 об землю, перед цим притиснувши її до землі, нанесла один удар невстановленим слідством предметом по спині та не менше двох ударів ногою в праве плече ОСОБА_4, а ОСОБА_2 в цей час умисно нанесла не менше чотирьох ударів держаком лопати по лівому плечі та не менше трьох ударів по лівій руці ОСОБА_4

За наслідком судового розгляду даного обвинувального акту 2 червня 2014 року Баранівським районним судом Житомирської області постановлена ухвала про звільнення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв»язку із закінченням строків давності.

Встановлюючи відповідність дійсності фактичних даних, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0000039, копії яких були надані сторонами, суд виявив численні недоліки та протиріччя у процесуальних джерелах, в яких містяться ці дані.

Так, висновки судово-медичних експертиз, проведених під час досудового розслідування кримінального провадження, якими визначені ступінь тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_4, їх локалізація та механізм спричинення, базуються на акті судово-медичного обстеження № 124, проведеного 7 травня 2012 року судово-медичним експертом ОСОБА_7

Із вказаного акту вбачається, що судово-медичним експертом проводилося обстеження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, в той час як згідно даних паспорту позивача вона народилася у 1943 році. При цьому, про наявність в особи, яка обстежувалася, будь-якого документу, що посвідчує її особу, в акті судово-медичного обстеження не зазначено.

У своєму поясненні щодо обставин спричинення їй тілесних ушкоджень, відібраному співробітником Романівського РВ УМВС України в Житомирській області 4 травня 2012 року, позивач зазначила, що вказані ушкодження були спричинені ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

В той же час відповідачі під час досудового розслідування давали чіткі та послідовні показання про свою непричетність до побиття ОСОБА_4, не заперечуючи при цьому наявність неприязних стосунків з останньою, які існували до 4 травня 2012 року.

З метою перевірки достовірності відомостей щодо особи, результат обстеження якої зафіксований актом судово-медичного обстеження № 124 від 7 травня 2012 року, у судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_7, який пояснив невідповідність дати народження особи, яка обстежувалася, відображеної у акті, її справжній даті народження механічною помилкою. Проте, причину відсутності в акті даних про конкретний документ, на підставі якого він засвідчував особу, яка обстежувалася, експерт пояснити не зміг.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи, проведеної у даній цивільній справі, встановлена неможливість визначення строків та механізму виникнення тілесних ушкоджень, описаних в акті судово-медичного обстеження № 124 від 7 травня 2012 року.

Згідно цього ж висновку у медичних документах, які знаходяться у Романівській центральній районній лікарні, будь-які об»єктивні дані, які б свідчили про необхідність термінової госпіталізації ОСОБА_4 в хірургічне відділення та подальшого лікування до 10 травня 2012 року, відсутні.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала суду, що 4 травня 2012 року о 16 годині вона знаходилася біля будинку, який розташований навпроти домогосподарства ОСОБА_4, однак, будь-яких звуків, характерних для сварки чи бійки вона не чула.

Інші допитані у судовому засіданні свідки, зокрема ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дали показання щодо обставин спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, виходячи із відомостей, повідомлених їм самою ОСОБА_4, оскільки очевидцями побиття останньої вони не були. При цьому свідок ОСОБА_12, яка є донькою позивача дала, на переконання суду, неправдиві показання щодо наявності на тілі ОСОБА_4 численних синців при її госпіталізації до лікарні.

Про недостовірність цих показань суд прийшов до висновку, дослідивши висновок комісійної судово-медичної експертизи, згідно якої у ОСОБА_4 як на час госпіталізації до лікарні 4 травня 2012 року, так і на день виписки із лікарні 10 травня 2012 будь-яких видимих тілесних ушкоджень виявлено не було, а виставлений їй діагноз базувався лише на скаргах самої ОСОБА_4

Відсутність будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 під час її стаціонарного лікування підтвердив у судовому засіданні й свідок ОСОБА_13

Відповідно до статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, якими позивач та її представник обґрунтовують позов, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про недоведеність факту заподіяння відповідачами тілесних ушкоджень ОСОБА_4, а тому у задоволенні позову останньої відмовляє.

Керуючись статтею 1167 ЦК України, статтями 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Романівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Бабич