Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 335/4840/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Гашук К.В.
Провадження № 22-ц/778/3073/16 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Осоцького І.І.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 31 жовтня 2013 року між ним, як фізичною особою, та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір оренди нежитлового приміщення. За умовами договору оренди, орендодавцем було передано відповідачу, як орендарю, у тимчасове користування за плату: будівлю кафе літ. А., загальною площею 45,0 кв.м із підлеглою літньою площадкою, яка розташована на земельній ділянці площею 0,027 га., кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1. Строк оренди сторонами був визначений до 30 квітня 2014 року, додатковою угодою № 1 від 30 квітня 2014 року його продовжено до 30 квітня 2015 року, а додатковою угодою № 2 від 30 квітня 2015 року - до 30 квітня 2016 року. Відповідач порушив умови договору, орендну плату не сплачує, має заборгованість.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення від 31 жовтня 2013 року у загальній сумі 19 559,22 грн. та судові витрати.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2016 року позовну заяву повернуто позивачу. Роз'яснено ОСОБА_3 право звернення з позовом до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права, просить ухвалу судді скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено та це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права. Суд дійшов обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_3 для подання до належного суду, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз'яснено в п.п. 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Суд дійшов правильного висновку, що предметом даного позову є матеріально-правова вимога, яка заявлена позивачем до відповідача щодо стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 31 жовтня 2013 року, який укладено між ним, як фізичною особою, та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 Тобто, позовні вимоги позивача стосуються саме нерухомого майна, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Комунарського району м. Запоріжжя.

Встановлені судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі обставини потягли вірний висновок про непідсудність справи Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя. При правильному застосуванні ст.ст. 114, 115, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України судом постановлено законну та обґрунтовану ухвалу по повернення позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги за якими позивач вважає, що спір виник не з приводу нерухомого майна, не спростовують висновків ухвали і не можуть бути взятими до уваги, оскільки суперечать вищевказаним нормам процесуального права.

Враховуючи зазначені обставини, висновок судді про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_3 є обґрунтованим.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, оскаржувана ухвала відповідає нормам процесуального права, а тому підстав для її зміни або скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: