Ухвала

іменем україни

20 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Касьяна О.П., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання недійсним договору, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 12 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом.

Зазначала, що 25 серпня 2006 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір дольової участі у фінансуванні будівництва № 1, за умовами якого остання надала земельну ділянку загальною площею 1 290 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а позивач надала грошові кошти для будівництва житлового будинку та самостійно за власні кошти виконує будівельні роботи у порядку встановленому цим договором. ОСОБА_1 використовує надану ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва об'єкта та передає його частину після завершення будівництва ОСОБА_2

Пунктом 2 цього договору визначено, що ОСОБА_1 здійснює фінансування об'єкта згідно кошторису узгодженого сторонами, який дорівнює 139 690 грн, що становить еквівалент 27 661 дол. США.

27 березня 2007 року між сторонами укладено додаткову угоду № 01 до договору № 1 від 25 серпня 2006 року, згідно якої внесено зміни до основного договору та визначено, що з моменту підписання цієї угоди, подальше фінансування об'єкта будівництва здійснюється спільно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом внесення коштів по 176 750 грн або по 35 000 дол. США за курсом НБУ який діяв на момент укладення договору.

Додатковою угодою до договору № 1 від 25 серпня 2006 року, укладеною 05 грудня 2008 року внесено зміни до основного зобов'язання, у відповідності до яких збудований об'єкт фінансування ОСОБА_2 передає ОСОБА_1 на підставі акта приймання-передачі об'єкта фінансування з наступним розподілом площі: 20 % отримує ОСОБА_2 та 80 % отримує ОСОБА_1 Плановий термін закінчення будівництва та введення в експлуатацію - вересень 2015 року.

28 грудня 2006 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 укладено договір іпотеки за умовами якого ОСОБА_2 передала в іпотеку належну їй на праві власності земельну ділянку площею 1 290 кв. м та розташований на ній житловий будинок АДРЕСА_1

Позивач вважає, що у відповідності до умов договору дольової участі у фінансуванні будівництва № 1 від 25 серпня 2006 року, вона є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1, у зв'язку із чим просила скасувати реєстрацію права власності на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок за ОСОБА_2, яка здійснена 27 грудня 2006 року Ковельською філією комунального підприємства Волинське обласне бюро технічної інвентаризації; визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна від 28 грудня 2006 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 12 серпня 2015 року, у позові ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судами встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 18 грудня 2006 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1 290 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

21 грудня 2006 року Ковельським районним відділом земельних ресурсів ОСОБА_2 видано державний акт на указану земельну ділянку.

Згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, 27 грудня 2006 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, готовністю 97 %, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28 грудня 2006 року укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, 28 грудня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 передала в іпотеку належну їй на праві власності земельну ділянку площею 1 290 кв. м та розташований на ній житловий будинок АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Згідно із ст. 1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Судами встановлено, що на час укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору про дольову участь у фінансуванні будівництва від 25 серпня 2006 року, остання не мала право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 а тому не могла передати її в якості внеску у будівництво житлового будинку згідно умов зазначеного договором.

Договір про дольову участь у фінансуванні будівництва не свідчить про наявність чи виникнення у позивача права власності на новостворений житловий будинок АДРЕСА_1 невиконання умов цього договору породжує права та обов'язки між сторонами, які підлягають захисту в інший передбачений законом спосіб.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормою права яка підлягала застосуванню, дійшов обґрунтованого висновку про те, що на час укладення оспорюваного договору іпотеки від 28 грудня 2006 року позивач не мала права власності на предмет іпотеки, а тому укладенням цього договору її права та законні інтереси не були порушені, у зв'язку із чим відсутні правові підстави для визнання недійсним зазначеного договору іпотеки.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними і не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

О.П. Касьян

О.В. Попович