Справа № 158/1490/16-ц
Провадження № 2/0158/541/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2016 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Корецької В.В.

при секретарі Процик Л.В.

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів - ОСОБА_3

представника третьої особи - ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, Ківерцівська міська рада Волинської області, Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації, до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом.

Позовні вимоги обгрунтовують тим, що ОСОБА_1 на початку 1991 року поселилася на постійне місце проживання до ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1, після чого почали спільно проживати як подружжя перебуваючи у цивільному шлюбі.

Проживаючи разом і перебуваючи у цивільному шлюбі 14.02.1992 року у них народилася донька ОСОБА_2.

01.09.1993 року ОСОБА_6 приватизував квартиру на своє імя без їхнього відому і 22.10.1993 року зареєстрував позивачів у ній.

У 1997 році ОСОБА_1 і ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, а 23.03.2005 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишились проживати у вказаній квартирі.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.09.2011 року за ними визнано право на користування вищевказаною квартирою.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.07.2011 року визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Ківерцівської міської ради на імя ОСОБА_6 від 01.09.1993 року.

Під час розгляду даної справи стало відомо, що ОСОБА_6 у вказаній вище квартирі здійснив реєстрацію місця проживання свого сина ОСОБА_2, невістки ОСОБА_7 та внуків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Вказують, що дані особи ніколи не проживали у вказаній квартирі, в звязку з цим, ними було предявлено позов до суду про визнання їх такими, що втратили право на користування житлом, однак в позові було відмовлено.

02.06.2014 року рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області задоволено позов відповідачів до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення їх у квартиру.

З моменту набрання вказаним рішенням законної сили пройшло 2 роки, а відповідачі не вчинили жодних дій, які б свідчили про їх бажання проживати у вказаній квартирі.

Посилаючись на те, що реєстрація місця проживання останніх створює для них певні незручності, зокрема вони змушені вносити плату за комунальні послуги (газ, світло, вода) в тому числі і за відповідачів, не можуть оформити субсидію, оскільки відповідачі не бажають звертатися до департаменту соціальної політики та надавати свої документи, просять визнати ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_10 такими, що втратив право користування житловим будинком в м. Ківерці, вул. Некрасова, 35/10, Волинської області.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3, кожен зокрема, в судовому засіданні, позов підтримали та просили задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, та просив відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник третьої особи від органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо вирішення даної справи поклалась на розсуд суду.

Представник третьої особи від Ківерцівської міської ради Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої просять розгляд справи проводити без їх участі, щодо вирішення поклалися на розсуд суду /а.с.90/.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 рішенням дирекції та профспілкового комітету державного підприємств Ківерцівського механічного заводу була виділена однокімнатна квартира площею 37,7 кв.м в 70-квартирному будинку по вул. Некрасова, 35, в м. Ківерці /а.с.72/.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.07.2011 року визнано недійсним: розпорядження Ківерцівської міської ради від 01.09.1993 року за №171 щодо приватизації ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_2, свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2, державну реєстрацію квартири АДРЕСА_2, проведену Волинським обласним БТІ, зареєстровану в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.03.2011 року за №17466522. Вказане рішення набрало законної сили 19.09.2011 року /а.с.9-10/.

Крім того, рішенням виконавчого комітету Ківерцівської міської ради №67 від 20.05.2015 року на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.07.2011 року було доручено Ківерцівському МВУЖКГ квартиру АДРЕСА_3 перевести з приватного до державного житлового фонду /а.с.28/.

Згідно записів будинкової книги для прописки (реєстрації громадян) у житловому будинку №35/10, в м. Ківерці, по вул. Некрасова, Волинської області значаться зареєстрованими: ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_7, неповнолітні ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10 /а.с. 13-20/.

Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або його членами сімї понад шість місяців, зокрема у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у звязку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти, тощо) у тому числі за кордоном протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Як розяснив Верховний Суд України в абзаці першому п.10 постанови №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Як вбачається з актів комісії Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 10.09.2012 року, 22.11.2012 року та висновку Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області від 01.11.2015 року, громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_7, неповнолітні ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ніколи не проживали і на даний час не проживають за місцем реєстрації в м. Ківерці, по вул. Некрасова, 35/10, Волинської області /а.с. 23-26/.

З довідки Берестянської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №150/1.11 від 31.07.2012 року вбачається, що ОСОБА_7 разом із чоловіком ОСОБА_2 та дітьми ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 з березня 2010 року /а.с.21-22/.

Як вбачається із рішення Ківерцівської районної державної адміністрації №20/2.18 від 12.04.2013 року про визначення місця проживання дітей, встановлено, що місцем проживання малолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_2 визначено за адресою: м. Ківерці, вулиця Шевченка, 23/46, Волинської області /а.с.74/.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 разом із дітьми, ОСОБА_12 та ОСОБА_10, після розірвання шлюбу з ОСОБА_7 та позбавленням останньої батьківських прав щодо малолітніх спільних їх дітей, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є співвласником житлового приміщення за адресою: м. Ківерці, вул. Шевченка, 23/46, Волинської області.

Окрім того, як ствердив сам відповідач ОСОБА_2, що він разом із дітьми та іншим відповідачем по справі - ОСОБА_7В, ніколи не проживали і не мають наміру проживати у квартирі, яка знаходиться за адресою: м. Ківерці, вул. Некрасова, 35/10, Волинської області, а також в даному помешканні відсутні будь-які їхні особисті речі.

Пленум Верховного Суду України в пункті 2 постанови від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що суди при розгляді конкретних прав мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до змісту ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Встановлено, що своєю реєстрацією у спірному житлі відповідачі створюють позивачам перешкоди у належному ними користуванні, оскільки плата за комунальні послуги, утримання будинку нараховується, але відповідачі участі у витратах на утримання будинку не приймають.

Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачам чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про поважність причин відсутності останніх понад рік, наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання їх такими, що втратили право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду справи таких фактів встановлено не було.

Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відтак, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_7, неповнолітні ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_10 понад один рік відсутні за місцем реєстрації, а саме в квартирі АДРЕСА_4, між сторонами не було укладеного угоди про користування спірним житловим приміщенням, і відповідно їх реєстрація в будинку позбавляє позивачів права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм майном, тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування даним жилим приміщенням.

На підставі 11, 57-59, 60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 64, 65, 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, Ківерцівська міська рада Волинської області, Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації, до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_10 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в АДРЕСА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Ківерцівський районний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька