АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Ремеза В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 листопада 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Перша Дніпродзержинська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на ті обставини, що 18 травня 2014 року померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої залишився заповіт на імя ОСОБА_3, посвідчений нотаріусом 06 травня 2014 року.

Як на підставу недійсності заповіту, позивачка посилалася на ті обставини, що її мати тяжко хворіла, страждала на сильні болі, приймала знеболювальні препарати, останні дні життя не усвідомлювала значення своїх дій, що свідчить про те, що її волевиявлення не було вільним та не відповідало її внутрішній волі. Крім того, позивачка зазначила, що мати через стан здоровя не мала фізичної можливості підписати заповіт, а якщо і підписала, то під впливом психічного насильства з боку відповідачки.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 листопада 2015 року та задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4, яка є матірю позивачки, померла 18 травня 2014 року (а.с.12-18,20).

За життя ОСОБА_4 був складений на імя ОСОБА_3 заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 06 травня 2014 року (а.с.90).

Протягом шести місяців після смерті матері ОСОБА_2 звернулась до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги за законом, але постановою від 18 листопада 2014 року їй нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з наявністю заповіту від імені померлої на іншу особу (а.с.100).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 06 травня 2014 року ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого всі належні їй права та обовязки, а також все інше майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, заповіла ОСОБА_3.

Заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області.

У звязку із хворобою заповіт складено та посвідчено на дому, за адресою АДРЕСА_1.

З тексу заповіту вбачається, що заповіт виготовлено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів у двох примірниках, один із яких призначений для зберігання у справах державної нотаріальної контори, а другий видається заповідачу ОСОБА_4

Цим заповітом скасовано заповіт, посвідчений 18 липня 2005 року, ОСОБА_6, приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим номером 1632.

Заповіт записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_4 До підписання він був прочитаний уголос заповідачем та підписаний нею власноручно у присутності нотаріуса, який перевірив дієздатність заповідача (а.с.79).

За положеннями ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1247 ЦК України встановлені загальні вимоги до форми заповіту, зокрема, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; має бути особисто підписаний заповідачем, а якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу; заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251, 1252 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заповіт складено відповідно до вимог законодавства, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним з підстав, заявлених позивачкою.

Судова колегія не приймає до уваги доводів апеляційної скарги стосовно порушення судом першої інстанції права позивачки на подання клопотання про призначення експертизи.

Як убачається із журналів судового засідання від 14 травня 2015 року, 23 листопада 2015 року, суд розяснював права осіб, які беруть участь у справі відповідно до ст.27 ЦПК України та зясовував думку учасників процесу щодо наявності питань та доповнень (а.с.47,112).

Своїм правом заявляти клопотання, зокрема щодо допиту свідків, витребування доказів, позивачка скористалася, що підтверджується матеріалами справи.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, вірно виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою не було надано доказів того, що під час складання заповіту, спадкодавець не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати в силу тяжкої хвороби та що складання заповіту відбулося під психологічним впливом відповідачки.

Посилання в апеляційній скарзі, що суд не прийняв до уваги та не надав оцінки поясненням свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 щодо відсутності наміру ОСОБА_4 змінювати заповіт, складений на користь її онука, та що зміна заповіту відбулася внаслідок психічного впливу з боку ОСОБА_3, не спростовують висновків суду, оскільки зазначені обставини повинні доводитися спеціальними засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що сама по собі обставина, що ОСОБА_4 хворіла на онкологічне захворювання не може бути підставою для визнання недійсним складеного нею 06 травня 2014 року заповіту на ім'я ОСОБА_3, оскільки суд не вправі давати оцінку обставинам, для зясування яких потрібні спеціальні знання.

При поданні апеляційної скарги позивачка клопотання про призначення відповідної експертизи не заявляла, при належному сповіщенні про час і місце розгляду справи, до апеляційного суду двічі не з'явилася.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, тому колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді