Справа №464/8156/16-ц
пр № 2-з/464/81/16
У Х В А Л А

24.11.2016 року

Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Мички Б.Р.

за участю секретаря судового засідання Янишин М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Сихівський районний відділ Державної міграційної служби у Львівській області, про визначення часток у спільній сумісній власності, припинення права на частку у квартирі та виселення, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, в якому просять: визначити частки у праві спільної сумісної власності, а саме: визначити, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить у спільній сумісній власності на праві власності по ? частки квартири АДРЕСА_1; виплатити ОСОБА_4 компенсацію за ринковою вартістю ? частки спірної квартири у розмірі 126 394, 80 грн; припинити право ОСОБА_4 на ? частку у квартирі АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/4 частки у квартирі АДРЕСА_1; зняти ОСОБА_4 з реєстрації за адресою: м.Львів, вул.Скрипника, 2/44 у м.Львові; виселити ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частку квартиру АДРЕСА_2; заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо ? частки квартири АДРЕСА_2, до набрання чинності рішенням у справі. В обґрунтування покликається на те, що відповідачу ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить право власності на ? частки квартири АДРЕСА_2. А відтак, з метою запобігання відчуження відповідачем даної частки у квартирі на користь інших осіб, яке може призвести до ускладнення або ж неможливості виконання рішення суду, просить вжити відповідних заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З ст.152 ЦПК України вбачається, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом цих норм заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, в матеріалах справи наявне свідоцтво про право власності на квартиру №С-06388 від 09 серпня 2007 року, згідно з яким квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частку квартири АДРЕСА_2 та встановлення заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо даної частки, до набрання чинності рішенням у справі, яка належить відповідачу ОСОБА_4.

Так, згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна № 71294835 від 25.10.2016 року ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_4.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Однак, як вбачається із позовних вимог, 1/2 частка квартири АДРЕСА_4, щодо якої заявник просить вжити заходи забезпечення позову, не є предметом спору у даній справі. Окрім цього, відповідач не є боржником та не несе жодних боргових зобов'язань перед позивачами. А відтак, застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частку квартири АДРЕСА_5 порушуватиме та обмежуватиме вищезазначене конституційне право відповідача ОСОБА_4

З заяви про забезпечення позову не вбачається підстав для висновку про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду по даній справі та настання для позивача незворотних негативних наслідків. Заявлений в заяві спосіб забезпечення позову не є співмірним з заявленими позовними вимогами та у суду відсутні підстави для забезпечення позову у вищевказаний спосіб у даній справі.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9, ст.ст.151-153, 208, 210 ЦПК України, -

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий Мичка Б. Р.

Оригінал виготовлено в одному екземплярі і зберігається у справі №464/8156/16-ц