АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/710/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/1465/16 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Загорський О. О.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2; начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2016 року за заявою ОСОБА_4 про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою про скасування висновків експертної оцінки майна, складених у виконавчому провадженні ВП 49198393 в порядку ст.383 ЦПК України, зокрема, про вартість земельної ділянки площею 1,3389 га кадастровий № :01:001:0638 для індивідуального садівництва на суму 281833 гривень, земельної ділянки площею 0,1399 га кадастровий № :01:001:0634 для індивідуального садівництва, на суму 58763 гривень, земельної ділянки площею 0,4530 га кадастровий № :01:001:0635 для індивідуального садівництва, на суму 194620 гривень та земельної ділянки площею 0,3182 га кадастровий № :01:001:0636 для індивідуального садівництва на суму 129512 гривень.

03 листопада 2016 року ОСОБА_4 подав заяву про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 607/710/15-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом 21 жовтня 2015 року у зв'язку з тим, що висновки щодо оцінки вартості земельних ділянок у даному виконавчому провадженні є заниженими, суб'єктивними і такими, що не відповідають дійсності.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 03 листопада 2016 року вищезазначену заяву задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого листа № 607/710/15-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом 21 жовтня 2015 року, до завершення розгляду скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції ОСОБА_5, пов'язані з визначенням вартості й оцінки майна у виконавчому провадженні ВП 49198393.

В апеляційній скарзі на дану ухвалу ОСОБА_1 просить її скасувати та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа 607/710/15-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом 21 жовтня 2015 року. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи. Вважає, що суд першої інстанції, зупиняючи стягнення на підставі виконавчого листа, застосував норми Закону України Про виконавче провадження, який втратив чинність на підставі Закону №1404-VIII (1404-19) від 02.06.2016 р. Вказує, що на день постановлення ухвали, діяв Закон України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 року, відповідно до якого оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Наголошує, що зупинення стягнення виконавчого документа є одним із видів забезпечення позову, визначеному ст.ст.151,152 ЦПК України, що стосується лише позовного провадження і при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги аналогічно забезпеченню позову, оскільки таке зупинення не передбачено чинним законодавством України, а постанова Пленуму ВССУ Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах №6 від 07.02.2014 року не є нормативно-правовим актом.

У судовому засіданні ОСОБА_1, його представник адвокат ОСОБА_2, апеляційну скаргу підтримали; начальник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає до задоволення.

Заявник ОСОБА_4, будучи належно повідомленим про розгляд справи, у судове засідання апеляційного суду не зявився. Надіслав заяву про відкладення розгляду справи, оскільки ні він, ні його представник не зможуть взяти участь у судовому засіданні.

Колегія суддів, зважаючи, що заявник не зазначив причин неявки у судове засідання, вважає, що підстави для відкладення розгляду справи, відповідно до вимог ст. 305 ЦПК України, відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду до скасування.

Зупиняючи стягнення на підставі виконавчого листа № 607/710/15-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом 21 жовтня 2015 року, до завершення розгляду скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції ОСОБА_5, пов'язані з визначенням вартості й оцінки майна у виконавчому провадженні ВП 49198393, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для такого зупинення стягнення і воно допустиме при розгляді скарги.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду.

Судом установлено, що 18 червня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом ухвалено рішення у справі № 607/710/15-ц, яким задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 та присуджено до стягнення із ОСОБА_4 кошти у розмірі 1 200 000 грн. та 114 114,91 грн. - трьох процентів річних від простроченої суми за період прострочення з 01.01.2012 р. по 03.03.2015 р.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 17.11.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2015 року змінено, апеляційний суд залишив під арештом земельні ділянки, належні ОСОБА_4, за кадастровими номерами :01:001:0638; :01:001:0634; :01:001:0635; :01:001:0636.

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває справа № 607/710/15-ц за скаргою ОСОБА_4, в порядку ст. 383 ЦПК України, на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції ОСОБА_5, пов'язані з визначенням вартості й оцінки майна (належних ОСОБА_4 земельних ділянок) у виконавчому провадженні ВП 49198393, визначеної на підставі висновків, виконаних оцінювачем ОСОБА_6 21 вересня 2016 року, зокрема про вартість земельної ділянки площею 1,3389 га кадастровий № :01:001:0638 для індивідуального садівництва на суму 281833 гривень, земельної ділянки площею 0,1399 га кадастровий № :01:001:0634 для індивідуального садівництва, на суму 58763 гривень, земельної ділянки площею 0,4530 га кадастровий № :01:001:0635 для індивідуального садівництва, на суму 194620 гривень та земельної ділянки площею 0,3182 га кадастровий № :01:001:0636 для індивідуального садівництва на суму 129512 гривень. Вимоги скарги обгрунтовані тим, що визначена оцінка не відповідає дійсності, є явно заниженою, чим порушені права ОСОБА_4 як боржника за виконавчим провадженням.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин, врегульованих Законом України "Про виконавче провадження", ЦК України та іншими нормативно-правовими актами, що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Відповідно до вимог ч.І ст.62 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч.8 ст.57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.15 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п.4 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно з положеннями ч.1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України визначені види забезпечення позову.

Так, п.6 ч.1 ст.152 ЦПК України передбачає право суду забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Таке питання вирішується судом у порядку забезпечення позову, яким боржник оскаржує виконавчий документ.

Між тим, змістом вищевказаних норм закону передбачається саме забезпечення позову, а не забезпечення скарги. Діючим ЦПК України можливість забезпечення скарги не передбачена.

ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, яка розглядається у порядку розділу VII ЦПК України. Питання щодо оскарження виконавчого документу у даному провадженні заявником не ставилось. Заявник не оскаржує сам виконавчий документ, а просить скасувати висновки експертної оцінки майна земельних ділянок, складених у виконавчому провадженні ВП 49198393 в порядку ст.383 ЦПК України. Зважаючи на це, у суду першої інстанції, в межах даного судового провадження, були відсутні підстави для задоволення заяви.

Крім того, як вбачається із письмових заперечень ОСОБА_4, 15.11.2016 року Державним підприємством Сетам були проведені електронні торги на яких реалізовано земельні ділянки: площею 0,1399 га, кадастровий № :01:001:0634, площею 0,4530 га, кадастровий № :01:001:0635 та земельна ділянка площею 0,3182 га кадастровий № :01:001:0636. А земельна ділянка площею 1,3389 га кадастровий № :01:001:0638 не була реалізована, виставлена на повторні торги на 28.12.2016 року.

За таких обставин, постановлена з порушенням норм процесуального права ухвала суду підлягає скасуванню на підставі ст. 312 ЦПК України з відмовою в задоволенні заяви про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,315,319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 03 листопада 2016 року скасувати.

Постановити ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 607/710/15-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом 21 жовтня 2015 року, до моменту набрання законної сили ухвали суду за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 про скасування висновків експертної оцінки майна, складених у виконавчому провадженні ВП 49198393.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7