АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 30 серпня 2013 року між ним та публічним ПАТ КБ «ПриватБанк»

були укладені договори банківських вкладів, а саме: № SAMDN9974 «Стандарт на 12 місяців» на суму 27 270 євро із виплатою 7 процентів річних, строком на 1 рік; № SAMDN0008 «Стандарт на 12 місяців» на суму 6 959 доларів зі сплатою 8 процентів річних, строком на 1 рік. Він неодноразово звертався на адресу банку із зверненнями щодо строків та порядку повернення грошових коштів, проте банк свої зобов»язання не виконав, грошові кошти йому не були повернуті.

У зв'язку із вищезазначеним позивач просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк»:

- депозитний вклад за договором № SAMDN9974 у розмірі 27 270 євро; 7 процентів річних за період з 31 вересня 2013 року по 31 вересня 2014 року у розмірі 1 908,90 євро; 7 процентів річних за період з 31 вересня 2014 року по 31 вересня 2015 року у розмірі 1 908,90 євро; 3 процента річних у розмірі 818,10 євро;

- депозитний вклад за договором № SAMDN0008 у розмірі 6 959 доларів США; 8 процентів річних за період з 31 вересня 2013 року по 31 вересня 2014 року у розмірі 556,72 доларів США, 8 процентів річних за період з 31 вересня 2014 року по 31 вересня 2015 року у розмірі 556,72 доларів США, 3 проценти річних у розмірі 289,77 доларів США.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.154-157).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.172-173).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін,з наступних підстав.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 надав копії заяв від 30 серпня 2013 року на оформлення вкладу «Стандарт на 12 місяців», за умовами якого передав відповідачу 27 270 євро на 12 місяців під 7 процентів річних, та на оформлення вкладу «Стандарт на 12 місяців», за умовами якого передав відповідачу 6 959 доларів США під 8 процентів річних. Ці два договори оформлені відділенням банку у м. Севастополі. Також ним були надані копії квитанцій про внесення до банку грошових коштів.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення ст. 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з п. 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з п. 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 червня 2011 року за № 790/19528, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Вирішуючи спори у таких правовідносинах суд має зробити висновки щодо застосування норм матеріального права, а саме: ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення, пп. 1.8, 1.10 Інструкції № 492, п. 8 гл. 2 «Приймання банком готівки» розд. ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції № 337.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 29 січня 2014 року у справі № 6-149цс13 та від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження укладення з ПАТ КБ «ПриватБанк» договору банківського вкладу (надано лише заяву про оформлення вкладу, яка не завірена належним чином уповноваженою особою відповідача) та внесення за цим договором коштів (матеріали справи не містять ощадної книжки, а надана позивачем квитанція не містить відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ).

Оскаржуване рішення суду є законними і обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи відповідного клопотання про витребування доказів (оригіналів вищевказаних документів), як і постановленої з цього приводу ухвали суду у розумінні ч. 2 ст. 64 ЦПК України, не є підставою для скасування ухваленого судом першої інстанції рішення, оскільки ці доводи не спростовують висновків судів, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ні позивачем, ні представником позивача, на підтвердження заявлених вимог так і не були надані для огляду оригінали заяв та квитанцій про внесення грошових коштів.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач