АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4344/16 Справа № 185/8893/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Дніпро 16 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Єлізаренко І.А.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання житлового будинку об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом та просила встановлення факту проживання однією сім'єю з відповідачем в період з 01 січня 2008 року по 04 березня 2010 року, визнати житловий будинок об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та виділити кожному з них по ? частині будинку, поділити спільне майно, а саме: кухонний гарнітур, ліжко спальне, морозильну камеру «Веко», електромясорубку «Kenwood», холодильник «Атлант», пральну машину «Candy», бойлер для нагріву води, бензокосарку, болгарку, балагани для розсади.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що у період з 01 січня 2008 року по 04 березня 2010 року проживала разом з відповідачем у його квартирі однією сімєю без реєстрації шлюбу та мали спільний бюджет, між сторонами склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Починаючи з 05 березня 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та за час сумісного проживання за спільні кошти подружжя було побудовано житловий будинок № 61 по вул. Жовтнева в с. Вязівок Павлоградського району Дніпропетровської області. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися з 01 липня 2015 року та за час їх спільного проживання також було придбано інше майно. В добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо поділу спірного майна, тому позивач звернулась до суду за захистом своїх прав /т.І, а.с.1-5, 68-71/.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, встановлено факт спільного проживання сторін з 01 січня 2008 року по 04 березня 2010 року однією сімєю як чоловік та жінка. Визнано житловий будинок № 61 по вул. Жовтнева в с. Вязівок Павлоградського району Дніпропетровської області спільною сумісною власністю подружжя та визнано право власності на ? частину будинку за кожним із них. Розподілено спільне сумісне майно наступним чином: позивачу виділено у власність холодильник «Атлант», вартістю 3059 грн., ліжко спальне, вартістю 574,80 грн., відповідачу виділено кухонний гарнітур «Аліна» та кухонний куточок, вартістю 2895 грн., пральну машину «Candy», вартістю 1898 грн. та вирішено питання щодо судових витрат /т.ІІ, а.с.74-76/.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та просить ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог /т.ІІ, а.с.81-89/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню відповідно до ст.309 ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок 61 по вул. Жовтнева в с.Вязівок Павлоградського району Дніпропетровської області належить на праві власності відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 12 жовтня 1998 року /т.І, а.с.143-144/.

Відповідно довідки від 30 жовтня 2015 року за №8812 наданої КП Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації, станом на 23 жовтня 1998 року право власності на зазначений будинок було зареєстровано за відповідачем /т.І, а.с.172/.

На підставі рішення №149 Вязівоцької сільської ради від 14 липня 2005 року для будівництва та обслуговування житлового будинку відповідачу було виділено земельну ділянку площею 0,1895 га, яка розташована у с. Вязівок вул. Жовтнева 61 Павлоградський район Дніпропетровська область та 16 грудня 2005 року видано державний акт на право власності на дану земельну ділянку, який зареєстрований за номером 37 /т.І, а.с.14/.

Рішенням ВК Вязівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області № 37 від 15 вересня 2008 року надано відповідачу дозвіл на будівництво житлового будинку в с. Вязівок по вул. Жовтнева 61 /т.І, а.с.16/.

22 жовтня 2008 року між Відповідачем та Павлоградською районною Державною адміністрацією в особі головного архітектора району ОСОБА_4 було укладено договір № 117/08 на будівництво житлового будинку по вул. Жовтнева 61 с. Вязівок та видано відповідачу ОСОБА_5 на забудову земельної ділянки /т.І, а.с.18-19, 21/.

Начальником Західно-Донбасткого регіонального відділу інспекції ДАБК в Дніпропетровській області 19 грудня 2008 року було надано відповідачу ОСОБА_6 № 440 на виконання будівельних робіт з будівництва одноквартирного житлового будинку в с. Вязівок по вул. Жовтнева 61 /т.І, а.с.25/.

Декларацією про готовність обєкту до експлуатації від 04 листопада 2011 року №ДП 3 підтверджено закінчення будівництва житлового будинку по вул. Жовтнева 61 с. Вязівок та визначено, що даний обєкт готовий до експлуатації. Також в декларації зазначено, що будівництво вказаного будинку здійснювалось у період з 19 грудня 2008 року по 25 липня 2011 року /т.ІІ, а.с.2-7/.

Станом на 19 грудня 2011 року КП Павлоградським МБТІ було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок №61 по вул. Жовтнева с. Вязівок в якому власником будинку зазначено відповідача /т.І, а.с.45-50/.

05 березня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05 березня 2010 року за актовим записом № 56 зробленим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області /т.І, а.с.12/.

Виконкомом Вязівоцької сільської ради 13 січня 2012 року було видано відповідачу свідоцтво про право власності на новозбудований житловий будинок № 61 по вул. Жовтнева с. Вязівок. Свідоцтво видано на підставі рішення Вязівоцької сільської ради № 34 від 24 листопада 2011 року /т.І, а.с.103, 172/.

17 січня 2012 року на підставі зазначеного свідоцтва відповідачем було зареєстровано право власності на житловий будинок № 61 по вул. Жовтнева с. Вязівок в КП «Павлоградське МБТІ» за реєстраційним номером 35792168 в книзі 1 № запису 122 /т.І, а.с.102/.

11 серпня 2015 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 11 серпня 2015 року актовий запис № 83 зроблено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області /т.І, а.с.187/.

14 серпня 2015 року позивач звернулася до суду з вимогами про визнання житлового будинку № 61 по вул. Жовтнева с. Вязівок спільним майном подружжя та разом з тим просила встановити факт проживання однією сімєю з відповідачем без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2008 року по 04 березня 2010 року. На підтвердження заявленої вимоги позивач надала суду документи підтверджуючі її місце проживання у вказаний період, однак колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області ОСОБА_2 починаючи з 04 лютого 1991 року зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 та знятим з місця реєстрації не значиться, відомості надані станом на 03 вересня 2015 року /т.І, а.с. 65/.

Місце проживання ОСОБА_3 у період з 07 серпня 1997 року по 17 січня 2012 року зареєстроване за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті позивача /т.І, а.с.10/.

На підтвердження спільного проживання з відповідачем позивачем було надано акт від 30 жовтня 2015 року про фактичне місце проживання ОСОБА_3, який складено та підписано головою правління обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Радянська,81» та сусідами, відповідно до якого відповідач з 01 січня 2008 року по серпень 2012 року проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 /т.І, а.с.170/.

Також було надано акт від 09 листопада 2015 року, складений головою правління обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Радянська,81» разом з сусідами сторін, в якому зазначено що позивач проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 з дати створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Радянська, 81», а саме з 30 червня 2010 року /т.І, а.с.171/.

Тобто, з вказаних актів дійсно можна встановити місце проживання позивача за даною адресою лише з 30 червня 2010 року по серпень 2012 року, тобто під час зареєстрованого шлюбу з відповідачем.

Також суду було надано довідку Вязівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року №1121, відповідно до якої позивач у період з 01 січня 2008 року по 01 лютого 2012 року проживала без реєстрації за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с.Вязівок, вул.Жовтнева, 61 та з 02 лютого 2012 року була зареєстрована за вказаною адресою /т.І, а.с.185/.

Проте, згідно довідки Вязівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року №1191 довідка від 07 грудня 2015 року видана ОСОБА_3 на підставі її особистої заяви без опитування сусідів /т.ІІ, а.с.11/.

Відповідно акту про встановлення факту проживання від 24 грудня 2015 року ОСОБА_3 у період з 01 січня 2008 року по 01 лютого 2012 року фактично не проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. Даний акт складений та підписаний комісією у складі трьох осіб (сусідів), справжність підписів було засвідчено виконуючим обовязки старости Вязівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, які були зроблені у його присутності /т.ІІ, а.с.10/.

Згідно даних паспорту позивача, її місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстровано з 01 лютого 2012 року /т.І, а.с.11/.

Отже, враховуючи наведені обставини, не можна встановити фактичне місце проживання ОСОБА_3 у період з 01 січня 2008 року по 04 березня 2010 року, оскільки надані позивачем акти та довідки з зазначенням адреси місця проживання у вказаний період суперечать один одному. Будь-яких інших доказів в розумінні ст. 60, 61 ЦПК України на підтвердження спільного проживання сторін однією сімєю суду надано не було.

Щодо позовної вимоги про визнання житлового будинку обєктом спільної сумісної власності та його поділу, слід зазначити що його будівництво здійснювалось у період з 19 грудня 2008 року по 25 липня 2011 року, тобто частково під час укладеного шлюбу між сторонами. Як вже раніше зазначалось, вся технічна документація на спірне домоволодіння була оформлена на відповідача та права власності на будинок зареєстровано на відповідача.

Як вбачається з наданих сторонами документів, які підтверджують купівлю відповідних матеріалів для будівництва житлового будинку, більшість з них виписано на імя відповідача, тобто за цими квитанціями придбання матеріалів здійснювалось за власні кошти ОСОБА_2

Відповідно до статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

За правилами статті 74 СК України (у редакції, чинній до 16 січня

2007 року) якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обовязків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сімєю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обовязків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обовязків, з'ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя.

Вказані правові позиції висловлені Верховним Судом України у постановах від 12 жовтня 2016 року в справі № 6-846цс16 та від 08 червня 2016 року в справі № 6-2253цс15.

Враховуючи, що житловий будинок 61 по вул. Жовтнева в с. Вязівок було придбано відповідачем 12 жовтня 1998 року, будівництво нового домоволодіння за даною адресою здійснювалось здебільшого у період до реєстрації шлюбу між сторонами, придбання будівельних матеріалів під час шлюбних відносин здійснювалось за кошти відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що спірний житловий будинок 61 по вул. Жовтнева в с. Вязівок відноситься до особистої приватної власності ОСОБА_2 та не підлягає поділу між подружжям.

Щодо іншого майна зазначеного в позові, колегія суддів приходить до висновку, що воно також не підлягає поділу, оскільки не можливо встановити період його придбання та достовірної вартість для визначення рівних часток.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року скасувати.

ОСОБА_3 у задоволені позовних вимог про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання житлового будинку обєктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_7