ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2236/15-ц
Провадження № 2/210/205/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"09" листопада 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чайкіної О.В.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2,

особи, які беруть участь у розгляді справи: позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 В,І., представник позивача за первісним позовом , відповідача за зустрічним ОСОБА_4, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_5, представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрінчим - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг цивільну справу за уточненим первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про припинення права власності та визнання права власності на 1/4 частину квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод користування житловим приміщенням і вселення в квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року позивач по справі ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про поділ спадкового майна та визнання права власності на 1/4 частину квартири , у квітні 2016 року позивач уточнила заявлені позовні вимоги та просила суд припинити право власності відповідачки ОСОБА_5 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в Дзержинському районі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в Дзержинському районні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області , виплатити відповідачці ОСОБА_5 компенсацію за 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 у розмірі 30 938 грн. 25 коп., які внесені позивачкою ОСОБА_3 на депозитний рахунок суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач та її представник у уточненому позові зазначили , що 30.09.2014 р. помер рідний брат позивачки - ОСОБА_8, після смерті якого відкрилася спадщина на 3/4 частини двокімнатної квартири за адресою: м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул.Димитрова, 6.44, кв.50, яка належала померлому: 1/2 частина - на підставі свідоцтва про право власності на житло № ДЗ 516, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради 08.10.1997 р. та 1/4 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 Н І. 30.11.2013 р. за реєстровим №5274 після смерті дружини померлого - ОСОБА_10, яка померла 24.01.2012 р.

Право власності ОСОБА_8 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав . на нерухоме майно приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 30.11.2013 р. Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 22 .

На цей спадок брат позивачки ОСОБА_3 19.11.2013 р. залишив заповіт на її імя, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований за №4965.

ОСОБА_3 за заповітом є спадкоємцем 3/4 частин вказаної квартири і отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом 02.04.2015 р., видане приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 1/4 частку цієї квартири успадкувала після смерті ОСОБА_10 Іванівниії донька ОСОБА_7, первісний відповідач у цій справі.

В ході розгляду цієї справи відповідач ОСОБА_7 згідно договору купівлі- продажу від 21.08.2015 р. Продала 1/4 частину квартири №50 6.№ 44 по вул.Димитрова в м. Кривому Розі своїй доньці - ОСОБА_5, яка має на даний момент виступати у цій справі у якості відповідача.

Позивач ОСОБА_3 має намір проживати в цій квартирі, переїхавши з м.Нікополя до м.Кривого Рогу, де мешкає її рідна сестра і може при необхідності надати позивачці допомогу, якої вона потребує у звязку із хворобою серця, гіпертонічною хворобою після перенесеного інфаркту та хворобою на цукровий діабет. В м.Нікополі таку допомогу немає кому надати.

Намір позивачки переїхати в цю квартиру підтверджується і її реєстрацією в ній.

У звязку з цим ОСОБА_3 запропонувала первісній відповідачці, і зараз готова виплатити новій відповідачці ОСОБА_5 вартість її частки в квартирі в сумі 30938 грн. 25 коп. згідно оцінки квартири, підтвердженою витягом із звіту про незалежну оцінку майна від 27.03.2015 р.

При цьому треба виходити з того, що спірна квартира складається із двох кімнат житловою площею 17,27 та 10,72 кв.м., всього - 27, 99 кв. м. На % частку припадає 6,99 кв.м., що свідчить про незначний розмір частки відповідача та ця частка не може бути виділена в натурі.

Окрім того, відповідачка проживає в цьому ж будинку №44 по вул.Димитрова, у квартирі №52 разом із чоловіком та неповнолітніми дітьми. Ця квартира належить на праві власності її матері - первісній відповідачці ОСОБА_7, що свідчить про забезпеченість відповідачки ОСОБА_5 житлом і про те, що в разі припинення її права власності на 1/4 спірної квартири, її конституційне право на житло (а також права її чоловіка та дітей) порушені не будуть.

На таку пропозицію відповідачка не погоджується. Спільне користування ? частиною спірної квартири (тобто спільне проживання позивачки ОСОБА_3 разом із відповідачкою та її сімєю є неможливим).

Грошову суму у 30938 грн. 25 коп., яка є вартістю частки відповідачки у спірній квартирі, позивачки внесла на депозитний рахунок суду, що підтверджується банківською квитанцією. У звязку з чим , позивач просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила суд припинити право власності відповідачки ОСОБА_5 на 1/4 частину квартири №50 у 6.44 по вул.Димитрова у м.Кривому Розі, не завдаючи істотної шкоди її інтересам та інтересам членів її сімї та визнати за позивачем право власності на 1/4 частку вище вказаної квартири.

Позивач та її представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити позов з підстав зазначених у уточненій позовній заяві .

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог та звернулись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 та просили суд усунути перешкоди користування житловим приміщенням і вселення в квартиру в обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_5, зазначила , що вона власник 1/4 частини житлової квартири АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 21 серпня 2015 року, посвідченого у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу, в реєстрі № 3435 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції, Дніпропетровської області. Житлова квартира складається з двох окремих кімнат загальною площею 43, 44 кв. метра, житловою площею 27,99 кв. метрів. Власником 3/4 частини вищезазначеної квартири є відповідач ОСОБА_3, яка отримала частку за заповітом після смерті брата ОСОБА_8І, померлого 30.09.2014 року. Після отримання свідоцтва про власність в 2015 році, відповідач ОСОБА_3 зареєструвалася у спірній квартирі, але фактично і ній не проживає, а проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчать дані, які вона зазначила в позовній заяві, як зазначила у у судовому засіданні ОСОБА_5, позивач за первісним позовом ОСОБА_3 перешкоджає ОСОБА_5 , власнику 1/4 частини квартири, користуватися житловим приміщенням, відмовляється надати їй ключі від квартири,вона не маю можливості реалізувати своє право на житло. Іншого житла ОСОБА_5 не має і вимушена звертатися до суду з позовом про захист своїх прав та вселенні в квартиру.

Ухвалою суду від 24 травня 2016 року зустрічний позов прийнято до провадження з первісним.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом заперечували проти задоволення заявлених зустрічних позовних вимог у повному обсязі. .

Суд, вислухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

30 вересня 2014 року помер ОСОБА_8 , про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 30 вересня 2014 року було зроблено відповідний актовий запис № 839 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 585502 ( а.с.5

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на 3/4 частини двокімнатної квартири за адресою: м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул.Димитрова, 6.44, кв.50, яка належала померлому: 1/2 частина - на підставі свідоцтва про право власності на житло № ДЗ 516, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради 08.10.1997 р. ( а.с. 16) та 1/4 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 Н І. 30.11.2013 р. за реєстровим №5274 після смерті дружини померлого - ОСОБА_10, яка померла 24.01.2012 р. ( а.с. 17).

Право власності ОСОБА_8 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав . на нерухоме майно приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 30.11.2013 р. Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 22 ..

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 листопада 2013 року виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 вбачається , що спадкоємцем майна ОСОБА_10 є її чоловік ОСОБА_8 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 та її донька ОСОБА_7 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 дане свідоцтво зареєстровано у реєстрі за № 5274 .( а.с.17)

ОСОБА_8 за життя , 19 листопада 2013 року склав заповіт , яким він заповів все належне йому за життя майно ОСОБА_3 , даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований у реєстрі за № 4965 , не оскаржений у судовому порядку. ( а.с.8)

ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 квітня 2015 року є спадкоємцем 3/4 частин квартири АДРЕСА_5 .

ОСОБА_5, власник 1/4 частини житлової квартири АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 21 серпня 2015 року, посвідченого у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу, в реєстрі № 3435 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції, Дніпропетровської області.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила , що вона подарувала своїй доньці ОСОБА_5 належну й на праві власності 1/4 частину квартири за адресою : м. Кривий Ріг, вул.. Димитрова , 44/50 , яку вона отримала в спадщину .

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Передумовою спадкування частки у праві спільної сумісної власності є визначення розміру цієї частки, оскільки частка ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не була виділеною у натурі.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 зазначеної статті визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_3 щодо припинення права власності ОСОБА_5 на 1/4 частин спірної квартири та визнання за нею права власності на всю квартиру не підлягають задоволенню , оскільки відповідно до вимоги ст. 365 ЦК України, якою передбачено, що частка в майні повинна бути незначною, а також що суд, постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, однак частка ОСОБА_5 в спільному майні хоча і є незначною порівняно з часткою первісного позивача, а саме 1/4 частин спірної квартири, однак позбавлення права власності на цю частку завдасть істотної шкоди первісному позивачу та членам її сім"ї виходячи з наступного.

Статтею 356 ч.1 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з вимогами статті 358 ч.1 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо : 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З позовних вимог ОСОБА_3 вбачається, що вона проти проживання ОСОБА_5 в спірній квартирі , інакше вона не просила би суд в своєму позові припинити право власності ОСОБА_5 на 1/4 частин даної квартири .

ОСОБА_5 в своєму зустрічному позові просила усунути перешкоди у здійсненні нею права користування вказаним належним їй майном шляхом вселення її в спірний будинок.

Згідно з вимогами ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Вказаний обовязок не залежить від факту проживання співвласника та факту користування послугами.

Верховний Суд України неодноразово висловлював свою позицію із зазначеного питання, а саме те, що із змісту норми ст. 365 ЦК випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї (ухвала Верховного Суду України від 23 червня 2010 р. у справі N 6-22505св09; постанова від 16 січня 2012 р. у справі N 6-81цс11).

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об'єкта, який є спільним майном. Відповідна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року N 6-81цс11, яка в силу ст. 360 7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

З звіту № 441052_30092014_02-27032015 про незалежну оцінку майна , вбачається , що було здійснено оцінку квартири АДРЕСА_5, і вона склала 123 753 грн., у тому числі 3/4 частки 92 814,75 грн., та ? частина 30 938,25 грн.

Позивачем ОСОБА_3 23 липня 2015 року було сплачено на депозитний рахунок суду в Територіальному управлінні Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області внесено 30938 ,00 грн. в якості компенсації 1/4 вартості квартири у звязку з предявленням позову про припинення права власності.

Як встановлено судом, іншої власності на праві приватної власності ОСОБА_5 не має, що не заперечувалась сторонами у справі та підтверджено відомостяги з реєстру нерухомого майна. Крім того, запропонована компенсація за частку у спірній власності є незначною. Також суд враховує ту обставину, що первісний позивач має на праві приватної власності квартиру в іншому місті, а ОСОБА_5 має лише місце реєстрації в будинку, що є власністю її батька.

З урахування вище викладеного припинення права власності ОСОБА_7 на 1/4 частину спірної квартири завдасть їй істотної шкоди, оскільки іншої власності на правах приватної власності первісний позивач не має, а тому необхідно відмовити ОСОБА_3 в задоволенні її позовних вимог в частині припинення права власності ОСОБА_7 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_5 .

Щодо зустрічного позову то суд дійшов висновку , що він підлягає задоволення з наступних підстав . Як встановлено в судовому засіданні, позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_5 на праві власності належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_4 , крім того вона зареєстрована в зазначеному приміщенні, які є єдиним місцем її проживання.

Отже, спірна квартира належить сторонам у справі на праві спільної часткової власності. Частиною 1 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_5 посилалась на те, що вона не може вільно користуватись належною їй власністю, оскільки ОСОБА_3 не пускає її до квартири. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1 ст. 317 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 як співвласник спірної квартири має право на користування нею і тому її позовні вимоги про зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди у користуванні квартирою та її вселення в спірне жиле приміщення підлягають задоволенню.

В ході судового розгляду встановлено, що первісний позивач чинить перешкоди у користуванні власніситю зустрічному позивачу, що підтверджено як показами свідків, так і поясненнями сторін та їх представників.

На підставі ст. 88 ЦПК України з первісного позивача на користь зустрічного позивача слід стягнути судовий збір. Витрати за подання первісного позову покладаються на позивача за первісним позовом у зв"язку з відмовою в його задоволенні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 321, 365, 372 , 391 ЦК України, на підставі ст. 3, 10, 11, 27, 31, 57-61, 88, 179, 208-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про припинення права власності та визнання права власності на 1/4 частину квартири відмовити у повному обсязі.

Зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, зареєстрована : ІНФОРМАЦІЯ_3). 30 938 , 25 (тридцять тисяч девятсот тридцять вісім ) грн.25 коп., сплачені нею на депозитний рахунок р/р 6709, МФО 805012, одержувач: ТУ ДСА Дніпропетровської області, код одержувача 26239738, згідно квитанції Шевченківського відділення м. Нікополь ПАТ «ОСОБА_11 Дніпро» № 51 від 23.07.2015 року - після набрання рішення законної сили.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод користування житловим приміщенням і вселення в квартиру- задовольнити у повному обсязі.

Усунути ОСОБА_5 , перешкоди у користуванні 1/4 часткою житлової квартири АДРЕСА_6, яка належить їй на праві приватної власності та вселити ОСОБА_5 , в квартиру АДРЕСА_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 (06.06.1941р.н., р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_8) на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 551,20 (п"ятсот п"ятдесят одна грн. двадцять коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 14 листопада 2016 року .

Суддя: О. В. Чайкіна