Справа № 720/1869/16-ц
Провадження № 2/720/929/16
15 листопада 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Ляху Г.О.
з участю секретаря Єфтемій М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,-
В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, посилаючись на те, що він є власником домоволодіння, яке розташоване по вул. 9 Травня, № 46 в с. Динівці Новоселицького району, якого купив на торгах. У вказаному господарстві зареєстровані попередні власники ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які більше пяти років в даному домоволодінні не проживають. Не дивлячись на той факт, що відповідачі проживають окремо, з обліку реєстрації з його домоволодіння не знялися та в добровільному порядку не бажають зробити цього. Вказана обставина створює йому перешкоду у вільному розпорядженні своєю власністю, а тому просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.
Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилися без поважних для суду причин. Суд, зі згоди позивача, ухвалив продовжити розгляд справи у відсутності відповідачів та провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником домоволодіння, яке розташовано по вул. 09 Травня, № 46 в с. Динівці Новоселицького району Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22668264 від 05 червня 2014 року.
Рішенням Новоселицького районного суду від 04 червня 2019 року відповідачі були виселені з житлового будинку, який розташований по вул. 9 Травня, № 46 с. Динівці Новоселицького району.

Відповідачі зареєстровані в даному домоволодінні, однак не мешкають у ньому з 2008 року з неповажних причин, що підтверджується довідкою та актом Диновецької сільської ради Новоселицького району від 22 вересня 2016 року.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Обєктом власності особи може бути зокрема житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 380 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, в тому числі і порушень не поєднаних із позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, які перебувають на території України, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання, зареєструвати своє місце проживання.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові від 05 листопада 2014 року за № 6-158цс14. Зазначена Постанова прийнята з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, а тому висновки викладені в ній є обов'язковими для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст.360-7 ЦПК України).

За вказаних обставин, із припиненням права власності відповідачів на вказаний житловий будинок і господарські споруди, вони втратили право користування даним жилим приміщенням.

Оцінюючи у сукупності досліджені докази та враховуючи, що відповідачі втратили право власності на домоволодіння, в якому не проживають більше пяти років, оскільки постійно проживають у іншому місці, суд вважає, що залишаючись бути формально зареєстрованими в даному домоволодінні, відповідачі порушують право позивача вільно розпоряджатися своєю власністю, у звязку із чим позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а відповідачі повинні бути визнані такими, що втратили право користування житловим будинком позивача.

Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 29, 319, 321, 328, 379, 380, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208-218, 224-226 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житлом у домоволодінні по вулиці 9 Травня, № 46 в с. Динівці Новоселицького району Чернівецької області, яке належить ОСОБА_1..

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору пропорційно з кожного по 183 (сто вісімдесят три) гривні 73 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідачі можуть подати до Новоселицького райсуду заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти календарних днів з моменту його отримання.

Суддя: