АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалу суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та передати справу до суду першої інстанції для відкриття провадження по справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилався на те, що суд першої інстанції не врахував доводів заяви та помилково прийшов до висновку, що у відкритті провадження слід відмовити.

Апелянт посилається на те, що єдиною підставою для відмови у відкритті провадження, за процесуальним законодавством, є спір про право, проте в даному випадку жодного спору не існує.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Справа № 757/29663/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11079/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити факт того, що він виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 01 вересня 1986 року по 15 вересня 1986 року (включно) в м. Прип'ять.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року відмовлено у відкритті провадження по справі.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на те, що на момент звернення до суду, правова норма, відповідно до якої рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі в певний період у будь-яких роботах щодо ліквідації наслідків на ЧАЕС втратила законну силу.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В ч.1 ст. 256 ЦПК України визначений перелік фактів, про встановлення яких суд розглядає справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний провести підготовчі дії, передбачені ст. 143 ЦПК, зокрема, з'ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Аналізуючи вказані положення законодавства та роз'яснення Верховного Суду України, суд, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яка складена у відповідності до вимог цивільного процесуального закону, має право відмовити у відкритті провадження по справі тільки у випадку, якщо з її змісту вбачається спір про право, в іншому випадку повинен прийняти до розгляду заяву та вжити заходів для правильного, своєчасного та всебічного розгляду заяви.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження по справі, не послався в ухвалі на те, що із заяви вбачається спір про право. Суд послався на те, що втратила чинність Постанова Кабінету Міністрів України №51 в частині того, що рішення суду про встановлення факту участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС може слугувати підставою для видачі посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Проте дана обставина не може слугувати підставою для відмови у відкритті провадження по справі, оскільки особа звернулася до суду із заявою про встановлення певного факту, а не із заявою про видачу посвідчення, що не входить до компетенції судів.

На думку колегії суддів, зі змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення не вбачається спору про право, що є єдиною підставою для відмови у відкритті провадження по справі, а тому суд першої інстанції повинен був прийняти до розгляду заяву та вжити заходів для правильного, своєчасного та всебічного розгляду заяви.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, постановив ухвалу з порушенням норм процесуального законодавства, а тому ухвала Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції на новий розгляд, для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року - скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді