Справа № 265/4565/16-ц
Провадження № 2/265/1826/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 листопада 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І.Г.,

за участю секретаря Марченко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратило право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2016 року позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 (Комсомольському) в місті Маріуполі.

В обґрунтування вимог зазначає, що квартира АДРЕСА_1 (Комсомольському) в місті Маріуполь була виділена їй на підставі ордеру № 1857 від 23 жовтня 1981 року для проживання родини у складі трьох осіб та на даний час належить до житла державного житлового фонду. З 2013 року її син, відповідач у справі, пішов з родини і з вказаного часу у квартирі не проживає, участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг, проведенні поточного ремонту, не приймає, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою. Вважає, що відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням, оскільки не проживає в ньому більш ніж шість місяців.

Позивач ОСОБА_1, до зали суду не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку

Відповідач ОСОБА_2 до суду жодного разу не прибув, судові повістки про виклик до суду були направлені за зареєстрованою адресою його проживання, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 74 ЦПК України.

За наведених обставин, зважаючи на наявність згоди позивача, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є рідним сином позивача ОСОБА_1.

Також встановлено, що 23 жовтня 1981 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримала ордер № 1857 на заселення із родиною з трьох осіб у квартиру АДРЕСА_2. Склад сімї: чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно копії особового рахунку Житлово-комунального підприємства «Азовжитлокомплекс» № 101176 від 27 липня 2016 року, у квартирі АДРЕСА_3 (Комсомольському) в місті Маріуполі зареєстровані: квартиронаймач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, її чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Отже виходячи з наведеного член сімї наймача житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї наймача понад шість місяців; по-друге, відсутність поважних причин його відсутності (не проживання) у цьому житлі.

З акту, складеного КСН «Центральний» 28 липня 2016 року, вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, будучи зареєстрованим у ІНФОРМАЦІЯ_5 (Комсомольському) в місті Маріуполі, постійно не проживає за вказаною адресою понад трьох років.

Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів предявленого позову, і тим самим його не оспорює.

Отже, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2, будучи рідним сином наймача житла, понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд дійшов висновку про втрату останнім права користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_4 (Комсомольському) в місті Маріуполі та вважає можливим позов задовольнити.

Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у розмірі 551,20 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратило право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 76 будинку № 28 по бульвару Морському (Комсомольському) в місті Маріуполі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя